ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3520/20 Справа № 205/8728/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючого - судді Деркач Н.М.,
               суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,
               при секретарі Лященко С.Г.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2019 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
       У жовтні 2019 року АТ КБ “ПриватБанк” звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 32242,61 грн.
       В обґрунтування позовних вимог АТ КБ “ПриватБанк” посилається на те, що 30 жовтня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості станом на 14 липня 2019 року у сумі 32 242 гривні 61 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18 520 гривень 64 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 10 740 гривень 64 коп., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 969 гривень 78 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень 00 коп., штрафу (процентна складова) у розмірі 1 511 гривень 55 коп., а також судовий збір у розмірі 1 921 гривні. 
       Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. 
       Не погодившись з указаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
       При цьому апелянт зауважив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову банку, оскільки відповідач, підписавши анкету-заяву від 30 жовтня 2017 року, висловив свою згоду з умовами та формою кредитного договору. Крім того, ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
               Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
       Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Зазначеним вимогам судове рішення у даній справі відповідає не у повній мірі.
       Судом встановлено, що 30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із наміром укласти кредитний договір, ним було підписано анкету-заяву клієнта на оформлення кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 11). 
       У зв”язку з неналежним виконанням умов кредитного договору щодо своєчасного повернення грошових коштів у відповідача виникла заборгованість.
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що в анкеті-заяві відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, зазначення кредитного ліміту, визначення розміру процентів, пені, строк дії кредитної картки та підтвердження її отримання позичальником. Тобто відсутні докази укладання кредитного договору між сторонами у справі.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “ПриватБанк” заборгованості по процентам, заборгованості за простроченим тілом кредиту, штрафів, оскільки вони відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
       Так, матеріалами справи встановлено, що у анкеті-заяві, яка була підписана  ОСОБА_1 30.10.2017 року, відсутня інформація щодо розміру процентної ставки, а також умови про встановлення її розміру, порядок та строки нарахування відсотків за користування кредитними коштами.
       Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.
       При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент підписання анкети-заяви містили умови щодо сплати процентів саме у зазначених в цих документах розмірах і порядках нарахування, як про це наголошує позивач у позовній заяві.
       З наведених підстав висновок суду про відмову у стягненні з ОСОБА_1 на користь банку процентів, заборгованості за простроченим тілом кредиту та штрафів є правильним.
       Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують.
       Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в   будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
       Як видно з розрахунку заборгованості за договором б/н від 30.10.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ “ПриватБанк”, виписки про рух коштів по картці відповідача, а також довідок про видачу кредитних карток та встановлення кредитного ліміту, 25.12.2017 року ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт на карту у розмірі 6000 грн. Факт користування відповідачем кредитними коштами та їх несвоєчасне повернення знайшов своє підтвердження у матеріалах справи. Відповідно до розрахунку банку, заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту станом на 14.07.2019 року складає 18520,64 грн.
       За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу банку задовольнити частково, скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ “ПриватБанк” про стягнення заборгованості по тілу кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.
       На підставі ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь банку судовий збір у сумі 2310,81 грн.
       Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
       Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по тілу кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30 жовтня 2017 року, а саме – заборгованість по тілу кредиту у розмірі 18520,64 грн. 
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 2310,81 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Судді:                                                                                Н.М.Деркач

                                                                                       Л.О.Каратаєва
                                                                                                                                                                                               І.Ю.Ткаченко