РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2020 року м. Рівне
Справа № 560/920/19
Провадження № 22-ц/4815/293/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 4 грудня 2019 року в складі судді Сидоренко З.С., проголошене в 15 год. 28 хв. в м. Дубровиця, дата складання повного судового рішення – 13 грудня 2019 року, 

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.
Позов мотивував тим, що він перебував з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дубровицького районного суду від 24 грудня 2013 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 5 листопада 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дубровицького районного суду від 22 вересня 2014 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано.
7 жовтня 2014 року відділом РАЦС реєстраційної служби Дубровицького районного управління юстиції в Рівненській області було зареєстровано шлюб між ним та ОСОБА_5 , яка взяла його прізвище ОСОБА_6 . В шлюбі з ОСОБА_7 у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Доводив, що оскільки на його утриманні у новій сім`ї перебуває двоє малолітніх дітей, він зобов`язаний забезпечувати їх належне матеріальне становище, то сплата аліментів у розмірі, який було встановлено рішенням Дубровицького районного суду від 24 грудня 2013 року на утримання сина ОСОБА_4 стала неможливою. 
На даний час він ніде не працює, заробляє на життя тимчасовими заробітками, не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, а тому збільшення кількості членів його сім`ї свідчить про погіршення його матеріального стану. 
Крім цього, він проживає зі своїми батьками пенсіонерами, які перебувають у досить поважному віці та потребують відповідного догляду. 
В свою чергу відповідач працює вихователем групи продовженого дня в Дубровицькому НВК "Ліцей-школа", де отримує відповідну заробітну плату, 1 червня 2017 року набула право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована по АДРЕСА_1 , а 5 лютого 2018 року право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями за вказаною адресою, а також має у постійному користуванні чи у власності автомобіль марки "Смарт". 
Таким чином, після розлучення у ОСОБА_3 значно покращилося матеріальне становище.
На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на підставі рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року у справі №560/1908/13-ц, на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
До закінчення підготовчого провадження від позивача ОСОБА_1 до суду першої інстанції надійшло клопотання про заміну відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2 , в зв`язку з тим, що після подання ним позову відповідач уклала шлюб з ОСОБА_9 та взяла прізвище свого чоловіка.
Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2019 року замінено первісного відповідача у даній справі ОСОБА_3 належним відповідачем ОСОБА_2 .
Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 4 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено.
Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , на підставі рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року у справі №560/1908/13-ц на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/8 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення за виконавчим листом №560/1908/13-ц, виданим на підставі рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 24.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини: сина ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття припинено з дня набрання даним рішенням суду законної сили.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що після ухвалення первісного рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь відповідача, у нього змінився сімейний стан, на його утриманні у новій сім`ї перебуває двоє малолітніх дітей, а також непрацездатні батьки. Також, суд дійшов висновку про зміну в бік покращення матеріального становища та зміну сімейного стану відповідача по справі, яка є одержувачем аліментів.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на необґрунтованість та незаконність рішення суду в зв`язку з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Зазначає, що судом проігноровано приписи ст.ст. 182, 183 СК України щодо мінімально гарантованого розміру аліментів на дитину відповідного віку та роз`яснення Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення аліментів та їх зменшення.
При ухваленні рішення судом не взято до уваги, надані нею довідку про погіршення після ухвалення рішення про стягнення аліментів стану здоров`я дитини, докази її витрат на утримання дитини, докази наявності зареєстрованого за позивачем транспортного засобу та мисливського карабіну, а також довідку з центру зайнятості про відсутність звернення позивача для пошуку роботи. 
Звертає увагу на те, що сам по собі факт встановлення певних обставин, передбачених ст. 192 СК України, без доведення неможливості сплачувати раніше визначений розмір аліментів не може бути підставою для зменшення аліментів.
Позивачем жодним чином не доведено, а судом не встановлено, що він не має змоги сплачувати присудженні з нього аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку.
Висновок суду про перебування на утриманні позивача непрацездатних батьків є необґрунтованим, оскільки, всупереч ст. 77 ЦПК України судом прийнято до уваги неналежні докази, а саме пенсійне посвідчення матері позивача з терміном дії до 2003 року, та пенсійне посвідчення батька позивача, яке видане в 2010 року, тобто до прийняття рішення про стягнення аліментів.
Крім того, суд безпідставно послався у рішенні на перебування у її власності земельної ділянки та будинку, як підтвердження покращення її матеріального становища, так як земельна ділянка отримана нею у спадок, житловий будинок на ній будується за рахунок коштів її батьків.
З наведених підстав просить скасувати рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 4 грудня 2019 року та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що рішення судом ухвалено з повним та всебічним з`ясуванням обставин справи, а також без порушення норм матеріального та процесуального права.
Просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10).
Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 24 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 5.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.
В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
7.10.2014 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Від вказаного шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копіями їх свідоцтв про народження. (а.с.21, 22).
Згідно повідомлення Територіального сервісного центру №5643 РЦС МВС в Рівненській області №31/17/5643-36 від 6.01.2018 року відповідно до автоматизованих баз даних РЦС та НАІС станом на 6.01.2018 року за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.55).
Висновок суду першої інстанції про те, що вказаним автомобілем позивач не користується на даний час та не користувався як під час перебування у шлюбі з відповідачем, так і на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів ґрунтується лише на поясненнях самого позивача та не підтверджений жодними доказами.
Разом з цим сама по собі реєстрація за ОСОБА_1 вказаного транспортного засобу не свідчить про покращення його матеріального стану, оскільки він був зареєстрований за позивачем ще до ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів.
Також, не свідчить покращення матеріального стану позивача наявність у його власності мисливського карабіну, оскільки матеріали справи не містять даних про час його придбання та його вартість. 
Будь-які дані, які б свідчили про збільшення розміру отримуваного ОСОБА_1 доходу з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів в матеріалах справи відсутні. 
За наведеного, оскільки після стягнення з позивача рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 24 грудня 2013 року на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сімейний стан та відповідно матеріальне становище   ОСОБА_1  змінились в зв`язку з перебуванням на його утриманні двох малолітніх дітей  від нового шлюбу, що безумовно призвело до збільшення його витрат, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів.
Однак, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про необхідність врахування при визначені розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, перебування на утриманні позивача його непрацездатних батьків, так як жодних доказів надання батькам матеріальної допомоги ОСОБА_1 надано не було, а проживання разом з ними не свідчить про їх утримання.
Крім того, із копій посвідчення №123641 про отримання матір`ю позивача ОСОБА_10 пенсію по інвалідності, на яке послався суд у своєму рішенні, вбачається, що воно дійсне до 30.09.2003 року (а.с.24).
28.11.2019 року між відповідачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_9 зареєстровано шлюб, після чого прізвище відповідачки змінилось на ОСОБА_11 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.49).
Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку 1.06.2017 року за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.31).
Також, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 5.02.2018 року за ОСОБА_3 на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: РВ141180020396, виданої 2.01.2018 року Управлінням ДАБІ у Рівненській області, зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, загальною площею 175 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28-30).
Набуття відповідачем у власність вказаних об`єктів нерухомого майна свідчить про покращення її матеріального становища, а її доводи про отримання земельної ділянки в спадщину та будівництво будинку за рахунок коштів її батьків, даний висновок суду не спростовують.
Однак, покращення матеріального стану одержувача аліментів не звільняє позивача від обов`язку утримувати свого сина та не може бути підставою для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів у двічі. 
Крім того, 8.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", відповідно до якого внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції вказаних вимог закону не взяв до уваги та помилково зазначив у резолютивній частині рішення про стягнення аліментів у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття припинено з дня набрання даним рішенням суду законної сили.
Враховуючи зміну сімейного та матеріального стану позивача, рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини, а також виходячи з необхідного можливого та розумного обсягу матеріальних витрат на утримання дитини, що на думку суду, буде забезпечувати нормальний розвиток дитини, яку позивач зобов`язаний утримувати, колегія суддів вважає за доцільне зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Також, при визначенні розміру аліментів колегія суддів враховує, що позивач, покликаючись на відсутність постійного місця роботи, не вчиняє будь-яких дій по своєму працевлаштуванню, що зокрема підтверджується довідкою Дубровицької районної філії Рівненського обласного центру зайнятості №591 від 21.10.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 за послугами до центру зайнятості не звертався (а.с.121). 
За наведеного, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як роз`яснено у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.
При подачі позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 768,4 грн. За подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено 1152,6 грн.
За наведеного, на рахунок кожного із сторін слід віднести судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 960,5 грн. (768,4+1152,6)х50%).
Отже, із позивача на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, понесені по сплаті судового збору, в сумі 192,1 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 192 СК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 4 грудня 2019 року скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року у справі №560/1908/13-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 судові витрати, понесені по сплаті судового збору в сумі 192 (сто дев`яносто дві) грн. 10 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім наявності випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.
Позивач:   ОСОБА_1 , проживає за адресою:  АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 .
Судді:                                                                           Бондаренко Н.В.

       Ковальчук Н.М.

       Гордійчук С.О.