ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 січня 2020 року           справа №200/9864/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання – Сізонов Є.С, за участю представника позивача – Мусіна П.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року (повний текст складено 01 листопада 2019 року в м. Слов`янську Донецької області) у справі № 200/9864/19-а (суддя в 1 інстанції – Галатіна О.О.) за позовом Комунального унітарного підприємства «Мирком» Миронівської селищної ради  до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування вимог та рішень,-

                                                В С Т А Н О В И В:  

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального унітарного підприємства «Мирком» Миронівської селищної ради (далі – позивач)  до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем 07 червня 2019 року сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-4974-23, відповідно до якої станом на 31 травня 2019 року за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 408405,45 грн. 15 травня 2019 року контролюючим органом прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-4974-23 на суму 408703,82 грн. 07 грудня 2018 року прийнято рішення № 0035394210 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 47278,66 грн. за період з 21.02.2018 року по 16.07.2018 року та нараховано пеню у розмірі 17725,93 коп. 22 травня 2019 року відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.11.2014 року по 20.01.2017 року у розмірі 1180,55 грн. за період з 07.01.2015 року по 16.05.2018 року у розмірі 171941,85 грн. та нараховано пеню у розмірі 221069,73 грн.
Позивач вважає вимоги від 31 травня 2019 року та від 15 травня 2019 року сплату боргу (недоїмки), рішення від 22 травня 2019 року, та від 07 грудня 2018 року протиправними та такими, що порушує права позивача, оскільки не відповідають вимогам пункту 9-4 розділу VIII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, відповідно до яких платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених статтею 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 200/9864/19-а позовні вимоги задоволено, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Донецькій області №0010524210 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 22 травня 2018 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Донецькій області №0035394210 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07 грудня 2018 року. Визнано протиправним та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ю-4974-23 від 15 травня 2019 року. Визнано протиправним та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ю-4974-23 від 07 червня 2019 року.(арк.справи 138-141)
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.  (арк.справи 31-35)
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні та рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - Комунальне унітарне підприємство “МИКРОМ” Миронівської селищної ради, зареєстроване в якості юридичної особи за номером ЄДРПОУ 38145432, місцезнаходження 84791, Донецька обл., Бахмутський район, смт. Миронівський, вул. Театральна, буд. 52а.
Відповідач - Головне управлінні державної фіскальної служби у Донецькій області – суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.
Рішенням № 0010524210 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на несплату (неперерахування ) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 22 травня 2018 року Головне управління ДФС у Донецькій області застосувало штраф до КП “Мирком” у розмірі 1 180,55 грн. за період до з 21.11 2014 року до 20.01.2017 року, штраф у розмірі 171941 грн. 85 коп. за період з 07.01.2015 року до 16.05.2018 року та нарахування пені у розмірі 221069 грн. 73 коп. - 0,1 % суми недоїмки.
Рішенням № 0035394210 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на несплату (неперерахування ) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 7 грудня 2018 року Головне управління ДФС у Донецькій області застосувало штраф щодо “Мирком” у розмірі 47278 гри 66коп за період з 21.02.2018 року до 16.07.2018 року та нарахування пені у розмірі 17725 грн. 93 коп. -0,1 % суми недоїмки.
Вимогою про сплату боргу від 15 травня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області вимагає КП “Мирком” сплатити суму боргу у розмірі 408703 грн. 82 коп. утому числі: недоїмка 343699 грн. 23коп. штрафу 47278 грн. 66 коп. та пені 17725 грн. 93 коп.
Вимогою про сплату боргу від 7 червня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області вимагає КП “Мирком” сплатити суму боргу у розмірі 408405 грн. 45 коп. утому числі: недоїмка 384370 грн. 22 коп. штрафу 6309 грн. 30 коп. та пені 17725 грн 93 коп.
31.10.2018 року Комунальним підприємством “Мирком” було направлено до Бахмутського управління ГУ ДФС у Донецькій області заяву із проханням про скасування накладених штрафів і пені, оскільки підприємство знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції.
За результатами розгляду заяви контролюючим органом було відмовлено у скасуванні штрафів і пені посилаючись на те, що законодавством про єдиний внесок не передбачено особливих умов щодо виконання зобов`язань платниками єдиного внеску, які перебувають або перебували на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилося АТО.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, колегія суддів зазначає.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” №  2464-VI (далі Закон № 2464-VI) єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону платниками єдиного внеску є, крім інших, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Статтею 12 Закону № 2464-VI забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску віднесено до завдань центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI, п. 3 Інструкції № 499 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку (на кінець календарного місяця), вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується за даними інформаційної системи органу доходів та зборів. 
Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
За змістом пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ (9-3 в редакції  Закону №2464-VI чинній до Закону N 219-VІІІ від 02.03.2015), платники єдиного внеску, визначені статтею 4 цього Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” (далі Закон № 1669-VII), де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Серед обов`язків платника єдиного внеску, визначених частиною другою статті 6 Закону України № 2464-VI наявний обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Пункт 9-4 Закону України № 2464-VІ є чинним та не скасований на час прийняття спірної вимоги, будь-яких змін, пов`язаних із його дійсністю до цього Закону  не вносилося,  через що суд вважає безпідставними посилання відповідача на втрату цією нормою чинності через виключення пунктом 28 Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII, що набрав чинності  01.01.2016,  підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону України “Про  тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”.
Статтею 1 Закону № 1669-VII встановлено наступне: період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669-VII затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, в якому зазначено серед населених пунктів у Донецькій області смт. Миронівський Бахмутського району, де розташоване підприємство позивача.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079-р зупинено дію  розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року  у справі № 826/18330/14 визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України  від 05 листопада 2014 року № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження     Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 травня 2015 року   у справі № 826/18330/14 зупинено виконання постанови Окружного     адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року та ухвали  Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року до закінчення касаційного провадження у Вищому адміністративному суді України Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 вересня 2015 року     у справі № 826/18330/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва     від 09 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року в частині задоволеного позову в цій справі скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Розпорядження від 5 листопада 2014 р. № 1079-р та розпорядження від 30 жовтня 2014 р. № 1053 втратили чинність у зв`язку із прийняттям Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р.
Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р. "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 1-1 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669-VII був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, у якому також наявне Маріуполь Донецької області.
Отже, з наведених вище нормативно-правових актів вбачається, що на час виникнення спірної суми недоїмки та на час прийняття відповідачем спірної вимоги та рішень населені пункти, в яких знаходяться позивач, відповідач та органи доходів та зборів, в яких перебувають позивач, включені до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Оскільки Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності, із врахуванням змісту частини 1 статті 1 Закону № 1669-VII     період проведення антитерористичної операції розпочався. Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не публікувався, проведення антитерористичної операції триває, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги з посиланням на вищенаведене, судом не приймаються.
Доводи апеляційної скарги про неподання платником до податкового органу заяви про звільнення від виконання обов`язків платника єдиного внеску колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки, як закріплено у абзаці другому пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, така заява подається у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції, отже строк подання такої заяви не сплинув. 
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що починаючи з 14 квітня 2014 року позивач та його відокремлений підрозділ є такими, що звільнені від обов`язку щодо сплати єдиного внеску у строки, встановлені Законом України № 2464-VI.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги стосовно правомірності та обґрунтованості оскаржуваних вимог та рішень, вмотивовані встановленням обов`язку контролюючого органу щодо формування вимог про сплату боргу відповідно, зокрема, пунктами 3-4 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.20145 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №    508/26953 (далі – Інструкція № 449), за змістом яких вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів та зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, оскільки за прямою вказівкою пункту 9-4 Закону України № 2464-VI позивач та його відокремлений підрозділ звільнені від обов`язку сплати у встановлені строки нарахованого внеску до закінчення антитерористичної операції, а тому сума нарахованого єдиного внеску платником не може вважатися недоїмкою.
Формування та направлення вимоги є одним з заходів впливу та стягнення органів доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції та відбувається на підставі статті 25 Закону України № 2464-VI. Проте, за вказівкою частини другої пункту 1 цієї статті положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Як вже зазначалося вище, позивача та його відокремлений підрозділ звільнено від обов`язку сплачувати єдиний внесок з 14 квітня 2014 року по день завершення антитерористичної операції, а тому до позивача не мають застосовуватись заходи впливу та стягненню.
Таким чином, спірні вимоги № 4974-23 від 07 червня 2019 року, № 4974-23 від 15 травня 2019 року та рішення № 0035394210 від 07 грудня 2018 року, № 0010524210 є такими, що порушують права позивача і підлягають скасуванню, а отже позовні вимоги підприємства підлягають задоволенню в повному обсязі.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 200/9864/19-а – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 200/9864/19-а – залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 29 січня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       А.В. Гайдар

Судді                                                                                  Е.Г. Казначеєв

                                                                                              І.Д. Компанієць