ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/176/20 Справа № 187/1942/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Говоруха В. О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року, якою:

ОСОБА_1  – директора ТОВ «ТП «ТАЛАВ», місце проживання: АДРЕСА_1 
       
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 85 (вісімдесят п`ять) гривень- 

В С Т А Н О В И В:
       Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КупАП та накладено штраф в розмірі 85 (вісімдесят п`ять) гривень. Стягнуто з  ОСОБА_1 , судовий збір по справі на користь держави в розмірі 384,20 грн. 
Згідно з оскаржуваною постановою, посадова особа ТОВ «ТП «Талав» директор ОСОБА_1 , допустив заниження податку на додану вартість на загальну суму 1450866,00 грн., а саме: серпень 2018 року – 65540,00 грн.; вересень 2018 року – 68140,00 грн.; жовтень 2018 року – 390649, 00 грн.; листопад 2018 року – 92464,00 грн.; березень 2019 року – 307200,00 грн.; квітень 2019 року – 526873,00 грн., чим порушив вимоги п. 198.1, 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України та п.п. 1 п. 4 розділ У, п.п. 1, 2, 5 п. 5 розділ У Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21. 
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Крім цього, порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови районного суду.
       Стосовно пропущеного строку на апеляційне оскарження зазначає, що районний суд не надсилав на його адресу повістки про виклик до суду і це підтверджується матеріалами справи.
       В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою.
       Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення, щодо нього був складений під час процедури адміністративного оскарження Акту перевірки від 12.09.2019 року №193/04-36-0517/37865665.
       Зазначає, що ним було подано адміністративний позов до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення — рішення від 16.10.2019 року №000385517.
        ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Натомість надіслав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутністю.
       Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що судове рішення було ухвалено без участі ОСОБА_1 , який не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього.
       За таких обставин, суд вважає поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку апеляційного оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.
       Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1, суд виходить з такого.
       У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції цих вимог закону дотримано не було.
       Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, покладеного в основу постанови суду, ОСОБА_1 інкриміновано порушення ведення податкового обліку, зниження податку на додану вартість.
       При вирішенні питання про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, суд не надав оцінку тим обставинам, що у протоколі не розкрито його зміст, що також виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
       Так, згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Диспозиція ч. 1 ст. 163-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
       З диспозиції зазначеної статті вбачається, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за порушення конкретних норм податкового законодавства України.
       Отже, формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.
       Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП вказаних вимог закону не врахував.
       З протоколу про адміністративне правопорушення неможливо зробити висновок про об`єктивну сторону правопорушення, тобто яке саме порушення порядку ведення податкового обліку було допущено, наслідком чого є заниження податку на прибуток та додану вартість.
       Всупереч вимогам ст. 256 КУпАП у протоколі не зазначені суть адміністративного правопорушення - конкретні дії чи бездіяльність, які полягали в порушенні чи нездійсненні ОСОБА_1 саме передбачених законодавством правил ведення податкового обліку.
       Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення, що суд залишив поза своєю увагою.
       Статтею 56 Податкового кодексу України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків. 
       Окрім цього, суд не врахував й положень ст. 56-18 Податкового кодексу України, згідно з якими з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
       Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення № 106 від 10 жовтня 2019 року, в основу доведеності вини ОСОБА_1 податковим органом були покладені висновки, зазначені в акті від 12 вересня 2019 року № 193/04-36-05-17/37865665 про результати документальної перевірки ТОВ “ТП “Талав” з питань дотримання вимог податкового законодавства.
       Між тим, у відповідності з зазначеними положеннями закону, ТОВ “ТП “Талав” звернулось до Дніпропетровського окружного суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлень-рішень, складених на підставі акта від від 12 вересня 2019 року № 193/04-36-05-17/37865665.
       Таким чином, під час судового розгляду суд не з`ясував обставину оскарження акта перевірки, а розглянувши справу у відсутність ОСОБА_1 , позбавив його можливості надати докази на підтвердження наведених обставин та дійшов до передчасного висновку про узгодженість податкового зобов`язання.
       Отже, судом не були в повному обсязі дотримані вимоги ст.ст.245, 268, 280 КУпАП, не була забезпечена участь ОСОБА_1 в судовому засіданні, не перевірені пояснення щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП та не досліджені докази на підтвердження звернення до суду з позовом, тобто суд, допустивши неповноту судового розгляду справи, неправильно встановив фактичні обставини інкримінованого правопорушення та наявність вини ОСОБА_1 в його вчиненні, що свідчить про незаконність та необґрунтованість рішення суду.
       На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, тобто з підстав, визначених п.1 ст.247 КУпАП.
       Керуючись ст. 294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В:

       Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року – задовольнити та поновити останньому строк на оскарження вказаної постанови.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити. 
       Постанову судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019, щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП — скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                        Г.П. Слоквенко