Номер провадження: 22-ц/813/4595/20 
Номер справи місцевого суду: 501/345/19
Головуючий у першій інстанції Смирнов  В. В.
Доповідач Черевко П. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Черевка П.М.,
суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 07.10.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. 
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 07.10.2015 року з нього на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.06.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою апеляційного суду Одеської області від 13.12.2018 року по справі № 501/1742/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 07.06.2018 року було скасовано та позов ОСОБА_1 задоволено частково, змінено розмір аліментів та стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 15000,00 грн. щомісячно з 20.07.2016 року до повноліття дочки. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Посилаючись на погіршення матеріального стану з 07.07.2018 року та неможливість у подальшому виплачувати аліменти у розмірі 15000 грн. щомісячно на утримання дитини, позивач просив змінити розмір аліментів, стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22.08.2019 року позов задоволено частково.
Змінено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15000,00 грн. щомісячно на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.

Вважаючи рішення суду постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 22.08.2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

ОСОБА_2 направив до суду відзив на апеляційну скаргу, вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить рішення суду першої інстанції від 22.08.2019 року залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 07.10.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. 
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 07.10.2015 року справа №501/2903/15-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.06.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
20.07.2016 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, у задоволенні якого рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 07.06.2018 року по справі № 501/1742/16-ц було відмовлено.
Постановою апеляційного суду Одеської області від 13.12.2018 року по справі №501/1742/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 07.06.2018 року було скасовано та позов ОСОБА_1 задоволено частково, змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 15000,00 грн. щомісячно з 20.07.2016 року до повноліття дочки. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
На зазначене рішення суду була подана касаційна скарга, станом на 31.01.2019 року рішення по якій не прийнято.
Згідно з довідкою про доходи, позивач працював в ФОП « ОСОБА_4 » з 20.05.2016 року на посаді водія згідно з умовами трудового договору №1 від 20.05.2016 року. За період роботи з 01.11.2018 року по 31.01.2019 року ОСОБА_2 була нарахована та виплачена заробітна плата у розмірі 9474,42 грн.
Наказом №1 від 31.01.2019 року ОСОБА_2 звільнений з посади водія 31.01.2019 року за власним бажанням, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці ОСОБА_2 . 
Відповідно до довідки від 23.05.2019 року , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , виданої директором Одеського міського центру зайнятості Канава Т.В. – ОСОБА_2 взятий на облік як шукаючий роботу.
Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка була ратифікована Постановою ВРУ №789-XII від 27.02.1991 р. і набула чинності для України 27.09.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а тому аліменти в новому розмірі слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Так, відповідно до ст.179 ч.1 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини
Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на дитину у платника аліментів змінився матеріальний стан, що є підставою для зменшення розміру аліментів.
За таких обставин, суд дійшов правильного висновку, що майновий стан ОСОБА_2 суттєво погіршився, що є підставою для зменшення розміру аліментів, який був визначений за рішенням суду.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Таким чином, при визначенні нового розміру аліментів, суд обґрунтовано врахував як правила статті 182 СК України, так і матеріальний стан, що склався у сторін на теперішній час, докази, які надані сторонами в обґрунтування своїх вимог, та дійшов правильного висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог. 
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 р., кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з положеннями статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов`язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання.
При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не мають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті.
У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення. 

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 серпня 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 22.01.2020 року.

Головуючий                                                П.М. Черевко

Судді:                                                        А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький