ПОСТАНОВА
Іменем України

19 лютого 2020 року 
Київ
справа №813/1021/17
адміністративне провадження №К/9901/20485/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від           22 травня 2017 року (суддя – Гавдик З.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 року (головуючий суддя – Обрізко І.М., судді: Яворський І.О., Іщук Л.П.) у справі №813/1021/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини пп НОМЕР_2 (далі також – відповідач, Військова частина) про визнання протиправним та скасування наказу, 

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини пп НОМЕР_2 від 13 лютого 2017 року №117 в частині накладення на начальника пошуково-рятувальної та парашутно-десантної служби підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;
- стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі          5400, 00 грн.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуваним наказом його було протиправно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, адже в ньому відсутні посилання на конкретні факти порушень ним службових обов`язків. Позивач також звертає увагу на порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення, що полягають, зокрема, у непроведенні службового розслідування стосовно нього командиром військової частини.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від       03 липня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини пп НОМЕР_2 від 13 лютого 2017 року №117 в частині накладення на начальника пошуково-рятувальної та парашутно-десантної служби підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на позивача, а в оскаржуваному наказі відсутні порушення позивачем вимог статті 22 Закону України «Про запобігання корупції». Щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суди попередніх інстанцій зазначили, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів здійснення ним таких витрат.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги, позиція інших учасників справи
У касаційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 року у справі №813/1021/17.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що за результатами перевірки, проведеної посадовими особами Західного територіального управління Військової служби правопорядку, щодо дотримання вимог чинного законодавства під час використання бюджетних коштів, було встановлено ряд порушень, зокрема, вимог Закону України «Про запобігання корупції» у Військовій частині НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) та встановлено винних посадових осіб Військової частини, неналежне виконання посадових обов`язків яких, стало причиною виявлених порушень. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги подання Західного територіального управління Військової служби правопорядку, а винесли рішення лише на підставі наказу командира від 13 лютого 2017 року №117.
Від позивача відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.
Рух касаційної скарги
Суддя Вищого адміністративного суду України ухвалою від 11 вересня 2017 року відкрив провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) та інших законодавчих актів» (далі - Закон №2147-VIII), яким КАС України викладено в новій редакції.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У лютому 2018 року касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад судової колегії: Білоус О.В. (суддя-доповідач), ОСОБА_2 , Стрелець Т.Г.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Богданюк Н. Л., у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Білоуса О.В. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14), визначено новий склад суду: Соколов В.М. (головуючий суддя, суддя-доповідач), Єресько Л.О., Загороднюк А.Г.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
На час виникнення спірних правовідносин підполковник ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині пп НОМЕР_2 на посаді начальника пошуково-рятувальної та парашутно-дисантної служби.
На виконання доручення військової прокуратури Західного регіону України від                  25 жовтня 2016 року №10/2/1-1335 посадовими особами Західного територіального управління Військової служби правопорядку було здійснено перевірку у Військовій частині пп НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) щодо дотримання вимог чинного законодавства під час використання бюджетних коштів.
За результатами проведеної перевірки 03 лютого 2017 року начальником Західного територіального управління Військової служби правопорядку складено подання за №1/424 «Про вжиття заходів для усунення порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції», статутів Збройних Сил України в діяльності посадових осіб Військової частини пп НОМЕР_2 », згідно якого запропоновано командиру Військової частини НОМЕР_2 : 1) усунути, вказані в описовій частині подання, порушення та вжити дієвих заходів для недопущення їх в майбутньому, а також причин і умов, що їм сприяють; 2) взяти на особистий контроль повноту отримання Військовою частиною НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) закупленого майна (2-х комплектів парашутів) відповідно до договору від 19 грудня 2016 року №124, відповідність їх специфікації та якісним нормам; 3) з посадовими особами, які входять до складу тендерного комітету військової частини, провести додаткові заняття щодо порядку здійснення закупівель товарно матеріальних цінностей за бюджетні кошти, їх отримання та облікування у військовій частині; 4) вирішити питання про притягнення вказаних у поданні військових посадових осіб до дисциплінарної відповідальності.
Згідно статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України наказом командира Військової частини пп НОМЕР_2 від 13 лютого 2017 року №117 «Про розгляд подання Західного територіального управління Військової служби правопорядку від 03 лютого 2017 року №1/424» на начальника пошуково-рятувальної та парашутно-дисантної служби підполковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, за порушення вимог статі 22 Закону України «Про запобігання корупції».
Не погодившись із зазначеним наказом ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом про визнання його протиправним та скасування.
Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX), який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу. Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України, війська Цивільної оборони України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби ЗСУ, відповідно до пункту 16 якого кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
За визначенням, наведеним у пункті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна – це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
За змістом пункту 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності – накласти дисциплінарне стягнення.
За приписами пункту 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83 – 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Частиною першою статті 83 цього Статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (частина перша статті 84 Дисциплінарний статут Збройних Сил України).
Статтею 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
Отже, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування. Вирішуючи такі спори, суд має виходити з обставин, встановлених службовим розслідуванням, характеру проступку, мотивів, за яких його вчинено та якими доказами це підтверджується.
Перевіряючи обставини справи суди встановили, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення ним вимог статті 22 Закону України «Про запобігання корупції».
За приписами пункту «г» частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
Мотивами притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, згідно оскаржуваного наказу, слугувало подання Західного територіального управління Військової служби правопорядку від 03 лютого 2017 року №1/424.
Відповідно до вказаного подання, в ході проведення перевірки встановлено, що посадовими особами тендерного комітету Військової частини НОМЕР_1 , внаслідок неналежного виконання службових обов`язків безпідставно визначено очікувану вартість закупівлі, яка суттєво вища від фактичної ринкової вартості майна що підлягало закупівлі. В свою чергу, підполковник ОСОБА_1 безпідставно поставив підпис у видатковій накладній про прийом майна, що стало основою для оплати грошових коштів в повному обсязі на загальну суму 377845,55 грн, а командир військової частини НОМЕР_1 безпідставно уклав договір відповідального зберігання від 19 грудня 2016 року, а саме: щодо передачі 2-х комплектів парашутів системи «Крило» на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_3 , чим надав останній можливість, станом на 11 січня 2017 року, уникнути зобов`язання поставити майно (2 комплекти парашутів системи «Крило») безпосередньо до Військової частини НОМЕР_1 , чим формально порушив вимоги статті 22 Закону України «Про запобігання корупції».
З огляду на викладене, суд першої інстанції, позицію якого підтримав суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, що ні в оскаржуваному наказі, ні в вищезазначеному поданні не вказано конкретних порушень з боку позивача вимог статті 22 Закону України «Про запобігання корупції». Окрім цього, суди зазначили, що матеріали справи не містять висновків службового розслідування щодо виявлених порушень, також відсутні пояснення сторін, наведені в поданні доводи не підтверджені жодними письмовими доказами, а тому ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за відсутності правових підстав.
Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що встановлені поданням Західного територіального управління Військової служби правопорядку від 03 лютого 2017 року №1/424 порушення не стосуються конкретно ОСОБА_1 , а інші обставини, які б свідчили про порушення ним статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» в спірному наказі відсутні.
Таким чином, відповідач без належних правових підстав та без доведення вини ОСОБА_1 протиправно притягнув його до дисциплінарної відповідальності та застосував дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
За частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Частиною другої цієї статті встановлено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Доводи, якими відповідач обґрунтовує свою касаційну скаргу, стосуються фактичних обставин справи, доказів, на підставі яких встановлено ці обставини, та правової оцінки, яку надали їм суди. Зважаючи на межі касаційного перегляду справи та повноваження касаційного суду на цій стадії достатніх та обґрунтованих підстав для того, щоб вважати висновки судів в цій справі помилковими, немає і аргументи відповідача їх не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-IX та статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) – залишити без задоволення.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 року у справі №813/1021/17 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і  оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
В.М. Соколов
Л.О. Єресько 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду