ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5320/19                                        Головуючий у 1-й інстанції:  Васильченко І.П. 
                                                                                                 Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                        Василенка Я.М.,
суддів                                                   Кузьменка В.В., Шурка О.І., 
при секретарі                                      Баглай О.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Міністерства оборони України та ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язаня вчинити дії, -
                                                    В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , викладене в Протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 65 від 24.05.2019; 
- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата.   
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2019 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , викладене в Протоколі засідання Комісії Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 65 від 24.05.2019; зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві; в іншій частині адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням Міністерство оборони України та ОСОБА_1 звернулись із апеляційними скаргами, в яких позивач просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю; відповідач просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 07.08.2004.
Відповідно до свідоцтва про смерть від 16.12.2016 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Верхньоторецьке, Ясинуватський район, Донецька область.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 від 20.12.2016 № 374 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , командира взводу механізованої роти 2 механізованого батальйону, який загинув 13.12.2016 в районі с. Верхньоторецьке, Ясиннуватський район, Донецька область від загального гострого недокрів`я, внаслідок травми та кровотечі правої стегнової артерії та вени на рівні стегна внаслідок вогнепального поранення, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення. Смерть, так пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно зі змістом обвинувального акту від 17.02.2017 слідує, що загибель старшого лейтенанта ОСОБА_2 стоїть в прямому причинному зв`язку з ушкодженнями і настала від наскрізних вогнепальних кульових поранень внаслідок умисних протиправних дій  солдата ОСОБА_3 .
У зв`язку із наведеним, позивач звернулася із заявою та необхідними документами до ІНФОРМАЦІЯ_3 для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, які в подальшому були скеровані на розгляд до Міністерства оборони України.
Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом №65 від 24.05.2019, відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги дружині  та двом синам загиблого 13.12.2016 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби. Вказане рішення прийняте з посиланням на статтю 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якої призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що вироком Дружківського міського суду Донецької області від 10.04.2019 ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням Міністерства оборони України та вважаючи своє право на отримання одноразової грошової допомоги порушеним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду першої інстанції.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, мотивував своє рішення тим, що смерть ОСОБА_2 , не була наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, або перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, та тим що, Міністерством оборони України, не було надано достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що його рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , прийнято обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття. При цьому, задовольняючи частково позовні вимоги позивача в частині зобов`язання Міністерства оборони України виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплати, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в даних спірних правовідносинах підлягає застосуванню законодавство, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, а саме грудень 2016, а тому призначенню та виплаті підлягає одноразова грошова допомога у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, оскільки відповідно до ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній станом на 13.12.2016) передбачалося, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у п.п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону. 
Позивач у своїй апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата, прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення в цій частині, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.
Відповідач у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції було неповно та неналежним чином досліджено докази та обставини справи, що призвело до неправомірного застосування норм права. Зокрема, апелянт звертає увагу, що ОСОБА_2 станом на час смерті перебував у стані алкогольного сп`янінні, що в свою чергу, виключає право членів сім`ї на призначення та виплату одноразової грошової допомоги на підставі ст. 164 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», та звертає увагу на те, що позивачем не було надано документи, що свідчать про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема, про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального правопорушення чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянтів безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вбачається, що його дія поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти
Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Пунктом «а» ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у п.п. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону.
Відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Згідно з ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вбачається, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Виходячи з аналізу вищевикладених норм вбачається, що у разі загибелі (смерті) військовослужбовців державою гарантовано виплату одноразової грошової допомоги членам сімей військовослужбовців, які загинули у розмірі, визначеному ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).
Згідно з п. 4 порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала:
1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;
2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;
3) під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві військовозобов`язаним та резервістом, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в  пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 65 від 24.05.2019, позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибелю старшого лейтенанта ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть якого настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби. Вказане рішення було прийняте з посиланням на статтю 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якої призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вбачається, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналогічні висновки містяться в нормах затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.
Виходячи з аналізу вищезазначених норм законодавства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що виплата одноразової грошової допомоги не призначається з підстав, наведених цими нормами, а саме, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
При цьому, колегія суддів наголошує, що сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Тобто, необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).
Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі № 813/4502/17, від 11.04.2018 у справі № 802/1869/17-а.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення безпосередньо ОСОБА_2 кримінального злочину або адміністративного правопорушення та/або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, що мали своїм наслідком його загибель. 
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що вироком Дружківського міського суду Донецької області у справі № 229/555/17 від 10.04.2019  було встановлено наступне:
« ОСОБА_3 , о 18 годині 10 хвилин 13.12.2016 знаходячись на другому ярусі двох`ярусного ліжка в бліндажу, розташованому адресою: Донецька область, Ясинуватський район, смт.Верхньоторецьке, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, протиправно, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті двом особам, та бажаючи її настання, зробив серію пострілів з ввіреного йому у службове користування автомата моделі АК-74 № 1952361, в якому знаходився 1 магазин до нього з 5-а бойовими набоями калібру 5,45 по ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які у цей час знаходились у зазначеному бліндажі, здійснивши взагалі не менше 4 пострілів, а саме два постріла у ОСОБА_4 та два постріла у ОСОБА_2 . 
Внаслідок зазначених умисних протиправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_2 спричинені наступні ушкодження: одне наскрізне вогнепальне кульове поранення області тазу та правого стегна з руйнуванням нижньої гілки сідничної кістки, стегнової артерії і великої підшкірної вени; одне наскрізне танення правого передпліччя з руйнуванням ліктьової кістки. Поранення області тазу та правого стегна з руйнуванням великих кровоносних судин (стегнової артерії і великої підшкірної вени) має ознаки (небезпека для життя) та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_2 стоїть в прямому причинному зв`язку з ушкодженнями і настала від наскрізних вогнепальних кульових поранень області тазу справа і правого стегна та правого передпліччя, що супроводжувалось руйнуванням сідничної кістки, стегнової артерії і великої підшкірної вени, руйнуванням ліктьової кістки, кровотечею із ран та гострим загальним недокрів`ям.»
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні засіданні свою провину частково визнав, та пояснив, що 13.12.2016 проходив військову службу в Збройних Силах України та знаходився в смт. Верхньоторецьке, Ясинуватсьокий район, приблизно о 14 годині пообідали біля бліндажу з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ще одним військовослужбовцем. Під час обіду разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вживали спиртні напої які придбали в магазині. Після обіду пішов до бліндажу спати так як о 19 годині треба було заступати на пост. Під час вживання алкогольних напоїв ніяких конфліктів не було. Коли спав в бліндажі Ремешівський підійшов почав будити та виражатись лайкою на що у відповідь взяв з ліжка автомат який лежав у голові та здійснив коротку чергу, прокинувшись поклав автомат на ліжко, зліз з ліжка та перевірив пульс Ремешівського, він був мертвим оскільки пульса в нього не було та в області грудей була кров, та вийшов на вулицю. Вказана подія відбулась приблизно о 16 годині. На вулиці знаходився ОСОБА_6 , який пішов до бліндажу та крикнув, що ОСОБА_5 живий після чого почали надавати йому медичну допомогу, доповіли ротному та приблизно через 15 хвилин приїхала швидка допомога, ОСОБА_5 був живий. Під час доставляння ОСОБА_5 до лікарні він був живий, в нього було кульове поранення в область тазу, правого стегна, стегнової артерії і великої підшкірної вени, правого передпліччя. Цивільний позов визнає в повному обсязі.»
Таким чином, вирок Дружківського міського суду Донецької області у справі № 229/555/17 від 10.04.2019 підтверджує, що причини та обставини загибелі (смерті) ОСОБА_2 , не пов`язані з вчиненням ним кримінального правопорушення чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства. 
Колегія суддів, вважає за необхідне звернути увагу, що вищевказаний вирок підтверджує факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , однак, він у свою чергу не вказує того факту, що смерть останього настала, внаслідок його перебування у такому стані.
Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме вогнепальні поранення ОСОБА_2 солдатом ОСОБА_3 перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_2 .
Отже, ОСОБА_2 помер внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , а не в результаті вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, що мали свої наслідком його смерть, а відтак відмова відповідача у призначені та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 є протиправною.
Міністерством оборони України, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, не було надано достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 прийнято обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття.
Більш того, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України є повністю ідентичні тим, що вже були зазначені у відзиві на позовну заяву в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про зобов`язання Міністерства оборони України виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, саме у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата, не беруться колегією суддів до уваги, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про смерть виданого Виконавчим комітетом Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області від 16.12.2016 серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в даних спірних правовідносинах підлягає застосуванню законодавство, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, а саме у 2016 році.
Відповідно до норм ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній станом на 13.12.2016) передбачалося, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у п.п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону.
Також, колегія суддів звертає увагу, що вищевказане підтверджується нормами порядку № 975 (в редакції станом на 13.12.2016), згідно якого в п. 5 цього порядку зазначено, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянти не надали до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду – без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Щодо клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору за подання даної апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Згідно з ч. 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною 1 цієї статті, - повністю.
Частиною 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
Отже, враховуючи те, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2020 встановлено, що за подачу апеляційної скарги відповідач повинен сплатити судовий збір у розмірі 1 152, 60 грн., а відповідно до поданого платіжного доручення № 248/10 від 09.01.2020 апелянтом було сплачено судовий збір у сумі 2 881, 50 грн., колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 1 728, 90 грн. (2 881, 50 грн. – 1 152, 60 грн.).
Керуючись ст. ст. 132, 142, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Міністерства оборони України та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2019 – без змін.
Повернути з Державного бюджету України на користь Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ - 00034022, адреса – 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6) судовий збір в розмірі 1 728, 90 грн., сплаченого згідно платіжного доручення № 248/10 від 09.01.2020.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                                  Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                                              Кузьменко В.В.

                                                                                                                        Шурко О.І.