П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/2118/19	
Головуючий в 1 інстанції: Кузьміна О.І.

          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Тутової Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанов у справах про порушення митних правил, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернулася з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби, в якому просила визнати протиправними та скасувати постанови у справах про порушення митних правил, провадження по справам закрити.
В обґрунтування позову зазначила, що відомості, які нею вносилися до товаросупровідних документів, невірна класифікація товару не може бути підставою для складання протоколу та винесення постанови про порушення митних правил за ст. 485 МКУ.
          Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 – задоволено.
Визнана протиправною та скасована постанова Одеської митниці Державної фіскальної служби № 2004/50000/19 від 22.08.2019 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладений штраф в сумі 93551,79 грн.
Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 485 МК України, відносно ОСОБА_1 .
Визнана протиправною та скасована постанова Одеської митниці Державної фіскальної служби №2005/50000/19 від 22.08.2019 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладений штраф в сумі 91186,53 грн.
Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 485 МК України, відносно ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі Одеська митниця ДФС, посилаючись на не з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2019 року по справі №540/2118/19 повністю та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що позивач звернулась до митниці із заявами про допущення технічної помилки при визначенні коду  товару, тільки після того, як їй стало відомо, що товари будуть пред`явлені митниці для здійснення митного огляду.
На думку апелянта, особа, відповідальна за передбачені 485 МК дії, може прямо і не бажати настанню відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів.
ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (засобами електронного поштового зв`язку) (ст. 268 КАС України), що підтверджується довідкою секретаря судового засідання, складеною відповідно до ст. 129 КАС України. Учасники справи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Неявка учасників справи у судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що 05.07.2017року між ТОВ «Компания смазочных материалов «СИОЛ» та компанією «Hankook Tire & Co.Ltd» був укладений контракт №SIO-008 07/17EUR1 щодо поставки в Україну товарів (т. 1 а.с. 21-24, 31-35).
Довідкою ТОВ «Компания смазочных материалов «СИОЛ» №1296 від 02.10.2019р., виданою за місцем вимоги, повідомлено, що 15.07.2019 року для митного оформлення товарів, в тому числі декларацій № UA500010/2019/018850 та № UA500010/2019/018851 ТОВ «КСМ «СИОЛ» за платіжним дорученням № 8634 було сплачено на рахунок ДФС України передоплата у розмірі 926 000,00 грн. (платіжне доручення № 8634 від 15.07.2019 р.) (т. 1 а.с. 16, 17).
16.07.2019 року ОСОБА_3 до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Одеса-Центральний» було подано електрону декларацію № UA 500010/2019/018850 та № UA 500010/2019/018851 (т. 1 а.с. 19-20, 52, 53, 81-83,84-91).
16.07.2019 року митниця надіслала повідомлення декларанту про необхідність пред`явлення товарів, заявлених за ВМД № UA 500010/2019/018850 та № UA 500010/2019/018851 (т. 1 а.с. 54, 55, 57, 93).
17.07.2019 року досилку було прийнято в базу даних митниці (т. 1 а.с. 56, 95).
18.07.2019 року одразу ж після виявлення в митній декларації № UA 500010/2019/018850 та № UA 500010/2019/018851 технічної помилки в коді товару, ОСОБА_3 звернулась до Одеської митниці ДФС із заявою № 1807/2 про відкликання декларацій у зв`язку з допущенням технічної помилки у коді товару, опис товару не відповідає коду, код товару 4011100090 (т. 1 а.с. 57-58, 100-101, 102).
Заяву про відкликання декларацій № 1807/2 від 18.07.2019 року було прийнято в базу даних 18.07.2019 року (т. 1 а.с. 59).
18.07.2019 року повідомлено про прийняття рішення Одеської митниці ДФС про визначення коду товару № КТ- UA 500010-0036-2019 змінено код товару за УКТ ЗЕД на 4011100090, що призвело до зміни ставок акцизу та збільшення митних платежів на суму 30 395,51 грн. (т. 1 а.с. 97)
20.07.2019 року прийнято рішення про визначення коду товару № КТ- UA 500010-0051-2019 змінено код товару за УКТ ЗЕД на 4011100090, що призвело до зміни ставок акцизу та збільшення митних платежів на суму 31 183,93 грн. (т. 1 а.с. 62).
23.07.2019 року прийнято картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500010/2019/00315 та № UA 500010/2019/00314. В картці відмові встановлено причину відмови, а саме неможливість митного оформлення товарів у зв`язку з порушенням ст. 256 та п. 11 ст. 264 МК України, та складання протоколу про порушення митних правил від 23.07.2019 № 2004/50000/19 та №2005/50000/19 (т. 1 а.с. 64-65, 98-99) .
23.07.2019 року ОСОБА_3 було подано нову митну декларацію за №UA 500010/2019/019643, де вірно зазначений код товару 4011100090 (т. 1 а.с. 66-67).
24.07.2019 року ОСОБА_3 було подано нову митну декларацію за №UA 500010/2019/019649, де вірно зазначений код товару 4011100090 (т. 1 а.с. 105-106).
23.07.2019 року був складений протокол про порушення позивачем митних правил за № 2004/50000/19, в якому зафіксовано, що позивач при поданні МД №UА500010/2019/018850 вчинила дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, що спричинило недобір митних платежів у сумі 31 183,93 грн., чим скоєно порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та 22.08.2019 року було винесено постанову про порушення митних правил № 2004/50000/19 відповідно до якої ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладено штраф в сумі 93551,79 грн. (т. 1 а.с.  73-77, 78-81).
Також 23.07.2019 року був складений протокол про порушення митних правил за № 2005/50000/19 (т. 1 а.с. 111-115), в якому зафіксовано подання позивачем МД №UА500010/2019/018851, що є вчиненням дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, що спричинило недобір митних платежів у сумі 30 395,51 грн., чим скоєно порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України. 22.08.2019 року винесено постанову про порушення митних правил № 2005/50000/19 (т. 1 а.с. 116-119) відповідно до якої ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладений штраф в сумі 91186,53грн.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що зазначення позивачем невірного коду товару в митних деклараціях, саме по собі не є доказом того, що дії позивача направлені на умисну недоплату податків і зборів та доказом вини у формі прямого умислу. Суд першої інстанції послався на недоведеність того, що позивач мала умисел на ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру, і те, що відповідач не довів правомірності та обґрунтованості висновків, які містяться в оскаржуваних постановах в справі про порушення митних правил.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України утворюють дії, зокрема, щодо надання декларантом неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Сам по собі факт невірного визначення коду товару за УКТЗЕД у митній декларації, за умови подання декларантом правдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, не утворює склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.
Відповідно до ст. 485 МК України для кваліфікації дій особи за вказаною статтею необхідна наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру або ухилення від сплати митних платежів, що об`єктивно свідчить про те, що вказане правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, а тому лише зазначення невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що дії особи були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що зазначення невірного коду товару в митній декларації не може бути доказом того, що дії декларанта направлені на умисну недоплату податків та зборів та доказом вини у формі прямого умислу.
Одеська митниця ДФС не надала, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції доказів того, що позивач мала умисел на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру. Сам по собі помилково зазначений невірний код товару за УКТЗЕД не є доказом того, що вказані дії були спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.
Наявність складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, у діях декларанта або особи, уповноваженою на декларування, буде виключно у разі, якщо товар було класифіковано на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації, що безпосередньо і суттєво вплинуло на класифікацію товару за УКТ ЗЕД. Сама ж невірна класифікація товару декларантом не створює склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.
Одеською митницею ДФС не доведено правомірності та обґрунтованості своїх висновків, та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач заявила неправдиві відомості щодо звичайного торговельного опису товару з метою ухилення від сплати митних платежів та в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України.
Проте, само по собі порушення правил класифікації товарів не є самостійним складом адміністративного правопорушення, тобто не є окремим видом порушення митних правил, за які встановлена адміністративна відповідальність.
Так, відповідно до п.п. 1, 2 розділу ІІІ "Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 650 від 30.05.2012 року (надалі - Порядок), декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 МК України. Посадові особи митного органу здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів.
Згідно з п. 4, 5 Розділу ІІІ Порядку, контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності, зокрема: опису товару в митній декларації процедури декларування згідно з вимогами статті 257 МК України; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД.
Відповідно до п. п. 5, 6 Порядку, у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТ ЗЕД. У разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей посадовою особою митного органу здійснюються митні формальності за наявними документами та відомостями з використанням довідкової інформації. При проведенні цих митних формальностей або підтверджується код товару, або надається відмова в митному оформленні (у тому числі у разі складання протоколу про порушення митних правил) та за наявності достатньої інформації виноситься Рішення про визначення коду товару.
Апеляційний суд зазначає, що помилка декларанта при класифікації товару за УКТ ЗЕД (з огляду на положення ч. 2 ст. 69 МК України) мала бути виявлена саме під час митного оформлення контролюючим органом, який згідно з метою митного оформлення, визначеною статтею 246 МК України, забезпечує дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Стаття 485 МК України передбачає відповідальність для заявника (декларанта) не за неправильне визначення певного коду товару за УКТ ЗЕД (у разі наявності якої митниця самостійно приймає рішення про визначення коду товару), а за заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, тобто недостовірних даних (інформації) стосовно товару, які враховуються при його класифікації віднесення до тієї чи іншої позиції за УКТ ЗЕД, з метою ухилення від сплати митних платежів та / або зменшення їх розміру.
Приймаючи митні декларації № UА500010/2019/018850 та № UА500010/2019/018851 від 16.07.2019 року до митного оформлення апелянт повинен був перевірити правильність заявленого коду товару та у разі виявлення неправильності цього коду, відповідно до частини третьої статті 69 Митного кодексу України, зобов`язати позивача надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявленого коду товару, поданого до митного оформлення, а також зразки товару та/або техніко-технологічну документацію на нього, або ж згідно з частиною четвертою статті 69 Митного кодексу України та самостійно класифікувати товар.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо самостійного виявлення та визначення правильного коду товару, оскільки повідомлення про технічні помилки при зазначенні коду товару були отримані апелянтом 18.07.2019 року, а рішення про визначення коду товару прийняті 20.07.2019 року. Не відображення в рішеннях про визначення коду товару інформації про повідомлення позивача щодо технічних помилок не є доказом подання позивачем недостовірних відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, які надані з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності протиправних дій позивача, спрямованих на  неправомірне зменшення  розміру митних платежів, оскільки технічна помилка у самому коді УКТ ЗЕД не є наданням недостовірних відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, проте як жодних невідповідностей, неповноти або недостовірності інформації стосовно опису та характеристик цього товару, необхідних для його класифікації за УКТ ЗЕД, контролюючим органом не виявлено.
Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.
Отже, доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 268-272, 286, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд – 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.