Справа № 161/7196/19 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/95/20  Категорія: 76, 77 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
04 лютого 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,    
секретар судового засідання – Галицька І.П.,
з участю позивача – ОСОБА_1 , 
представника позивача – ОСОБА_2 ,
представників відповідача – Мельника М.С., Матвіюк Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоматологія» про скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою від її імені представником ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2019 року,

                                          В С Т А Н О В И В :

24 квітня 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що наказом відповідача від 25.03.2019 №3-19к її звільнено із посади касира-реєстратора ТОВ «Стоматологія» у зв`язку зі скороченням штатів на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Звільнення проведено із порушенням вимог трудового законодавства, у зв`язку із чим їй завдано і моральну шкоду.
Остаточно уточнивши позовні вимоги, просила скасувати наказ про її звільнення, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 20000 грн. моральної шкоди (а.с.46-50).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2019 року в позові відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 від імені позивача ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про задоволення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на її безпідставність та законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
У судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.
Представники відповідача апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду скасувати з таких підстав.
У статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року закріплено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі i сприятливі умови праці та на захист від безробіття.
Згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Судом встановлено, що позивач з 15.09.2003 була прийнята на роботу до відповідача на посаду касира-реєстратора (а.с.5-6). Наказом № 3-19к від 25.03.2019 ОСОБА_1 звільнено з 25.03.2019 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України – у зв`язку із скорочення штату працівників та неможливістю подальшого працевлаштування (а.с.4). 
Скорочення чисельності або штату працівників у відповідача було зумовлене рішенням засновників товариства, у зв`язку із погіршенням фінансового становища.
Частиною 2 ст.40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у п.1 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.
Судом встановлено, що під час прийняття рішення про звільнення позивача, у відповідача на посадах касира-реєстратора працювало два працівника на 0,75 ставки кожна, що стверджується штатним розписом на 2018 рік. 
Відповідачем скорочувалася посада касира-реєстратора, але лише 0,5 ставки, що стверджується штатним розписом на 2019 рік (а.с.34).
З урахуванням наведеного, відповідач допустив порушення вимог трудового законодавства, не запропонувавши позивачу залишитися на посаді на решту 0,25 ставки, або ж не розділивши 1 ставку на обох працівників.
Відповідно до вимог ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. 
Перевага в залишенні на роботі надається лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації (ч.2 ст.42 КЗпП України).
Судом встановлено, що у відповідача посаду касира-реєстратора займали два працівники. Разом із тим, питання щодо переважного права на залишення на роботі відповідачем взагалі не розглядалося.
Посилання представників відповідача в суді апеляційної інстанції на ту обставину, що питання відносно іншого касира-реєстратора не вирішувалося, оскільки питання звільнення учасника товариства – це компетенція загальних зборів і таке було рішення загальних зборів – відхиляються апеляційним судом, оскільки зазначене твердження суперечить вимогам ст.42 КЗпП України, якою встановлено виключний перелік умов, підстав та працівників, кому надається перевага у залишенні на роботі, серед якого відсутня така умова і підстава працівника, як учасник товариства.
Крім того, учасник товариства має переваги перед іншими працівниками лише у вирішенні корпоративних прав, а не при виконанні трудових обов`язків.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що звільнення позивача відбулося із порушенням норм трудового законодавства, у зв`язку із чим наказ про її звільнення підлягає скасуванню із поновленням на попередній посаді з 26.03.2019 – наступного дня після звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.03.2019 по 04.02.2020 – дату ухвалення судового рішення у розмірі 36288 грн. (168 грн. /середньоденний заробіток/ х 216 робочих днів).
Незаконне звільнення з роботи призвело до моральних страждань позивача, які виразилися у порушенні її психологічного та душевного стану, необхідності докладати значних зусиль для організації свого життя.
Разом із тим, з урахуванням розумності, виваженості та справедливої сатисфакції, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення її у розмірі 1000 грн.. 
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції щодо відмови у позові зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення – про часткове задоволення позову.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову та апеляційної скарги із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви (2305,20 грн.) та апеляційної скарги по вимогах, по яких позивач звільнена від сплати судового збору (1152,60 грн.), а стягненню на користь позивача підлягають понесені нею витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги по вимогах, по яких вона не звільнена від такої сплати (2305,20 грн.).

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

                                       П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Визнати неправомірним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоматологія» №3-19к від 25.03.2019, поновивши ОСОБА_1 з 26 березня 2019 року на посаді касира-реєстратора у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Стоматологія».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоматологія» на користь ОСОБА_1 36288 (тридцять шість тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26 березня 2019 року по 04 лютого 2020 року та 1000 (одну тисячу) грн. моральної шкоди.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоматологія» в дохід держави 3457 (три тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. 80 коп. судового збору. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоматологія» на користь ОСОБА_1 2305 (дві тисячі триста п`ять) грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий – суддя 

Судді