ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 810/3816/16                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Сільського споживчого товариства "ТГДСБ Чорнобиль" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Сільського споживчого товариства "ТГДСБ Чорнобиль"  про стягнення податкової заборгованості 

 В С Т А Н О В И В :

23.11.2016 Броварська ОДПІ ДФС у Київській області (в подальшому Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області внаслідок заміни сторони) звернулась до суду з позовом про    стягнення з Сільського споживчого товариства "ТГДСБ Чорнобиль" заборгованості в сумі 102709,69 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість в сумі 102709,69 грн.    по земельному податку з юридичних осіб, яка відповідачем не була сплачена.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2019 позовні вимоги задоволено у повному обсязі, стягнуто з Сільського споживчого товариства "ТГДСБ Чорнобиль" на користь Державного бюджету України в особі Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області заборгованість у сумі    102709.69грн. 
Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що сума заборгованості підтверджена матеріалами справи, відповідачем не сплачена тому підлягає стягненню в судовому порядку.
Відповідачем подано апеляційну скаргу, в  якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що податкові декларації з плати за землю, які суд першої інстанції прийняв як підставу позову, відповідачем не подавались. Крім того, апелянт наголосив, що податкова вимога, яка позивачем була долучена до матеріалів справи складена стосовно іншої суми 40950.71 грн., а не суми заявленої позивачем. Тобто, податкова вимога із зазначенням податкового боргу у розмірі 102709.69грн. взагалі податковим органом не складалась і відповідачу не направлялась. Внаслідок зазначено, на думку апелянта, 102709.69грн.  не є узгодженою, тому стягненню не підлягає.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню за огляду на таке. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що Сільське споживче товариство "ТГДСБ Чорнобиль" з 1998 є юридичною особою, з 19.02.2014 керівником підприємства та підписантом є ОСОБА_1, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що позивач у відповідності до ст. 59 ПК України склав податкову вимогу, яка залишилась без задоволення, отже заборгованість, яка не сплачена добровільно, відповідно до п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 ПК підлягає стягненню.
Проте, колегія суддів вважає такий висновок передчасним.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами, і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1,2, 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України  регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункт 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України  (тут та надалі у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.
З огляду на пункти 54.1, 54.5 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до  статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання        податкової декларації,        звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної        пунктом  133.4        статті  133  цього  Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Матеріалами справи підтверджено, що з 19.02.2014 керівником Сільське споживче товариство "ТГДСБ Чорнобиль" та підписантом є ОСОБА_1 .
Згідно довідки податкового органу заборгованість виникла на підставі двох податкових декларацій № 1400001113 від 19.02.2014 на суму 44372.79грн. та № 1500000682 від 06.02.2015 на суму 58336.90грн. (а.с.7).
Колегія суддів вважає, що відповідачем не були надані докази щодо обґрунтованості позовних вимог, а саме щодо наявності податкової заборгованості у відповідача зі сплати за землю.
Суду не були надані належні та допустимі докази, а саме документи, на підставі яких позивач сформував податкову вимогу форми «Ю» від 03.12.2015, яку позивач зазначив, як підставу позовних вимог.
В суд апеляційної інстанції позивач надав корінець іншої податкової вимоги форми «Ю» від 31.03.2015 на іншу суму 40950.71грн.(а.с.121).
Суд першої інстанції вказану обставину залишив поза уваги. 
Крім того, позивач на вимогу суду апеляційної інстанції не надав податкові декларацій № 1400001113 від 19.02.2014 та № 1500000682 від 06.02.2015, які б були б підписані керівником Сільське споживче товариство "ТГДСБ Чорнобиль" та підписантом ОСОБА_1 (а.с.101-104).
Надана позивачем декларація 3 1400001113 від 19.02.2014  підписана іншою особою ОСОБА_2 та № 1500000682 від 06.02.2015 взагалі не містить підпису керівника підприємства.
          Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Колегія суддів вважає, що позивачем не надано жодного, належного та допустимого, у розумінні ст.  73,  74 КАС України, доказу на підтвердження узгодженої суми податкового боргу.
Системний аналіз положень податкового законодавства дає підстави для висновку про те, що виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання протягом установленого строку.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що заявлена сума заборгованості не є узгодженою, оскільки не підтверджена належними та допустимими доказами, внаслідок чого позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог є помилковим, наведені апелянтом аргументи заслуговують уваги.
Отже, на підставі вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції     при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування, та прийняття нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Повний текст постанови виготовлено 17.02.2020 р.
Керуючись статтями  308,  310,  315,  317,  321,  322,  325,  328,  329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

                                                    П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу Сільського споживчого товариства "ТГДСБ Чорнобиль" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2019 р. - задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Сільського споживчого товариства "ТГДСБ Чорнобиль" про стягнення податкової заборгованості  - скасувати.    
У задоволенні позову Головному управлінню Державної фіскальної служби у Київській області до Сільського споживчого товариства "ТГДСБ Чорнобиль" про стягнення податкової заборгованості -  відмовити повністю.
Постанова  суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів:                                                                                              О.В. Карпушова

                                                                                                              Л.В. Губська  

                                                                                                             О.В. Епель