Постанова                                            
Іменем  України                          
 
12 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 661/29/18
провадження № 61-46095св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 04 червня 2018 року у складі судді Чирського Г. М. та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Воронцової Л. П., Ігнатенко П. Я., Полікарпової О. М., 
ВСТАНОВИВ:
1.        Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати.
Позовна заява мотивована тим, що вона працювала у ФОП ОСОБА_2 з 01 січня 2013 року по 30 листопада 2015 року на посаді бухгалтера. При звільненні ФОП ОСОБА_2 не здійснила виплати належних їй сум, у зв`язку з чим вона була змушена звернутися з позовом до суду про стягнення заробітної плати та компенсаційних виплат.
Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2017 року стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 34 450 грн 79 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 23 365 грн 16 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 26 168 грн 42 коп., компенсацію за невикористані щорічні відпустки у розмірі 2 958 грн 20 коп., компенсацію за невикористані додаткові відпустки, як матері одиначки, що виховує дитину віком до 15 років, у розмір 1 267 грн 80 коп., а всього 88 210 грн 37 коп.
Остаточний розрахунок ФОП ОСОБА_2 належних їй сум заробітної плати та компенсаційних виплат було здійснено 24 жовтня 2017 року під час примусового виконання судового рішення.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з 
ФОП ОСОБА_2 на свою користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати по день остаточного розрахунку у розмірі 7 189 грн 28 коп., компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 7 419 грн 17 коп., а всього 
14 608 грн 45 коп.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 04 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 травня 2017 року по 09 жовтня 2017 року у розмірі 6 226 грн 43 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 24 травня 2017 року по 09 жовтня 2017 року у розмірі 2 490 грн 
06 коп., а усього - 8 716 грн 49 коп. з подальшим утриманням прибуткового податку й інших обов`язкових платежів. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.  
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт порушення трудового законодавства ФОП ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 встановлений рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2017 року. 
Враховуючи той факт, що з ОСОБА_1 остаточний розрахунок проведено 09 жовтня 2017 року, підлягає стягненню середній заробіток за період з 24 травня 2017 року по 09 жовтня 2017 року, що складає 6 226 грн 
43 коп. (64,19 грн середньоденна заробітна плата х 97 робочих днів).
Індекси інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться) склали: червень 2017 року - 1,016, липень 2017 року - 1,002, серпень 2017 року - 0,999, вересень 2017 року - 1.02. При цьому, інфляція жовтня 2017 року (виплата відбулась 09 жовтня 
2017 року) до уваги не береться. Заборгованість за серпень 2017 року не компенсується, оскільки у цьому місяці поріг індексації не перевищував 
100 % (99,9 %). Сума компенсації становить 2 490 грн 06 коп. (1.016 х 1.002 х 1.02 х 100 - 100%=3,84 %) х 64 845 грн 21 коп. (заборгованість із заробітної плати) : 100% = 2 490 грн 06 коп.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 
2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 04 червня 2018 року змінено у частині стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зазначивши, що підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 травня 2017 року по 
09 жовтня 2017 року у розмірі 6 547 грн 38 коп. та збільшивши загальну суму стягнення з 8 716 грн 49 коп. до 9 037 грн 44 коп. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що роботодавець допустив порушення трудових прав позивача у сфері трудових відносин, внаслідок чого позивач була позбавлена можливості своєчасно отримувати оплату за свою працю та використовувати її для задоволення життєво необхідних власних потреб. 
Разом з тим, відповідно до рішення Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2017 року, здійснюючи розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку ОСОБА_1 при звільненні, суд визначив цей період з 30 листопада 2015 року по 16 травня 2017 року. Вказаним судовим рішенням також визначено розмір середньоденної заробітної плати позивачки у сумі 64,19 грн.
Таким чином, виходячи з викладеного, середній заробіток за час затримки розрахунку підлягає стягненню за такий період: з 16 травня 2017 року по 
09 жовтня 2017 року, тобто за 102 дні, а не 97 днів, як визначив суд. Розмір грошової суми, що підлягає виплаті позивачці за вказаний період становить 102 х 64 грн 19 коп. = 6 547 грн 38 коп., тому у зазначеній частині рішення суду підлягає зміні.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила змінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зазначивши, що підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 травня 2017 року по 24 жовтня 
2017 року в сумі 7 189 грн 28 коп. та суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати по день остаточного розрахунку в сумі 8 044 грн 56 коп., збільшивши загальну суму стягнення з 9 037 грн 44 коп. до 15 233 грн 84 коп. У іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали вказаної справи із суду першої інстанції.
У листопаді 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2020 року справу за позовом 
ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати призначено до судового розгляду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що період, за який стягується середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати, потрібно обраховувати з 16 травня 2017 року по 24 жовтня 2017 року (день зарахування на її рахунок сум на виконання судового рішення). Також вказувала, що судом невірно розраховано розмір компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати по день остаточного розрахунку.  
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 працювала на посаді бухгалтера у ФОП ОСОБА_2 
з 01 січня 2013 року по 30 листопада 2015 року, і при звільненні остання не здійснила виплату належних їй сум.  
Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2017 року стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 34 450 грн 79 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 23 365 грн 16 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 26 168 грн 42 коп., компенсацію за невикористані щорічні відпустки в сумі 2 958 грн 20 коп., компенсацію за невикористані додаткові відпустки, як матері одиначці, що виховує дитину віком до 15 років, в сумі 1 267 грн 80 коп., а всього - 88 210 грн 37 коп. (а. с. 6-8).
17 червня 2017 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 661/5163/15-ц, виданим на підставі вище зазначеного рішення суду (а. с. 9).
На виконання вище зазначеного рішення суду ФОП ОСОБА_2 під час примусового стягнення боргу за виконавчим листом № 661/5163/15-ц 
від 14 червня 2016 року на розрахунковий рахунок Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонської області перераховано: 21 липня 2017 року - 35 232 грн 76 коп.; 28 серпня 2017 року - 3 432 грн 02 коп. і 5 500 грн; 01 вересня 
2017 року - 3 520 грн і 5 500 грн; 25 вересня 2017 року - 3 850 грн, 05 жовтня 2017 року - 20 454 грн 58 коп. і 549 грн 08 коп.; 09 жовтня 2017 року - 
6 500 грн. Всього, станом на 09 жовтня 2017 року, перераховано 84 538 грн 
45 коп. Надходження вказаних грошових коштів на банківський рахунок 
(а. с. 124 - 166).
Відповідно до рішення Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2017 року, здійснюючи розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку ОСОБА_1 при звільненні, суд визначив цей період 
з 30 листопада 2015 року по 16 травня 2017 року.
Вказаним судовим рішенням також визначено розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 у сумі 64 грн 19 коп.
Відповідно до приписів частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.  
2.        Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу.
Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно з статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
При розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, а коли він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні останнього до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Відповідно до правового висновку, викладено в постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-2807цс16, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки потрібно використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого непередбачено чинним законодавством.
Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Пунктом 1 вказаного Порядку передбачено, що дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до пункту 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих ці за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що роботодавець допустив порушення трудових прав позивача у сфері трудових відносин, внаслідок чого позивач була позбавлена можливості своєчасно отримувати оплату за свою працю та використовувати її для задоволення життєво необхідних власних потреб. 
Правильним є висновок апеляційного суду про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку підлягає стягненню за такий період: з 16 травня 2017 року по 09 жовтня 2017 року, тобто за 102 дні і розмір грошової суми, що підлягає виплаті позивачці за вказаний період становить 
102 х 64 грн 19 коп. = 6 547 грн 38 коп. 
Також Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що у зв`язку із порушенням проведення вищевказаних нарахувань ОСОБА_1 має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 2 490 грн 06 коп.
Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.
Доводи касаційної скарги про застосування судом першої інстанції неправильного механізму розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є необґрунтованими, оскільки позивачка здійснює вказаний розрахунок, починаючи з січня 
2013 року і визначає її розмір, як різницю нарахованої нею суми за період з січня 2013 року по день постановлення у цій справі рішення та суми, визначеної до сплати рішенням Апеляційного суду Херсонської області 
від 23 травня 2017 року. Разом з тим, рішенням Апеляційного суду Херсонської області вже стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , як заборгованість по заробітній платі у сумі 34 350 грн 
79 коп. так і компенсаційні втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 26 168 грн 42 коп.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив дату здійснення відповідачем чергового платежу, що підтверджується платіжними дорученнями, на рахунок ВДВС Новокаховського МУЮ, а не дату надходження вказаних сум на банківський рахунок позивачки. Тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 у вказаній частині підлягають відхиленню.
Інші доводи заявника зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції та не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 04 червня 2018 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
Судді:                                                                                               О. М. Осіян 
                                                                                                            Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович