ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року
м. Харків

Справа № 643/6061/15
Провадження № 22-ц/818/1139/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - судді Бровченка І.О., 
суддів: Кіся П.В., Яцини В.Б., 
за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
відповідач - ОСОБА_3 , 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2019 року в складі судді Поліщук Т.В., 

в с т а н о в и в:
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2019 року залишено без розгляду позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зазначає, жодної повістки за місцем реєстрації відповідача у м. Києві направлено не було. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з того, що у підготовче засідання на 28 березня 2019 року, 20 травня 2019 року, 24 липня 2019 року, 02 жовтня 2019 року та 03 грудня 2019 року представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав. 

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права. 

Частинами 1, 2 ст. 211 ЦПК України передбачено, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно ч.ч. 1-6 ст. 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що постановою Верховного Суду від 11 липня 2018 року скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 08.02.2007 № HAGAGK01270002 у розмірі 226131,10 доларів США, та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20.10.2016, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін. Справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

В судові засідання призначені на 02 жовтня 2019 року та 03 грудня 2019 року сторони у справі та їх представники не з`явились. 

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Процесуальний закон не містить вимог про необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути й поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторний характер неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Повноваження суду залишити позов без розгляду не є дискреційним, а відносяться до імперативних. Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Відтак суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів в розумінні вимог 128 ЦПК України підтверджуючих повідомлення позивача про дату та час розгляду позовної заяви на 02 жовтня 2019 року. Доказів того, що після відкладення 24 липня 2019 року розгляду справи на 02 жовтня 2019 року позивачу направлялись судові повістки або процесуальні документи в електронному вигляді, матеріали справи не містять. 

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони мають право очікувати, що ці норми застосовуються.

Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про відсутність у суду першої інстанції підстав згідно п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України залишати позовну заяву без розгляду, а тому апеляційний суд вважає за необхідне на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України скасувати це судове рішення, а справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, - 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «ПриватБанк» задовольнити. 

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2020 року. 

Головуючий –                                                                 І.О. Бровченко 
Судді :                                                                         П.В. Кісь 

                                                                               В.Б. Яцина