ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 191/2603/19(2-а/191/30/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні  в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року у справі №191/2603/19(2-а/191/30/19) за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Рослякова Ростислава Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,- 

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до старшого сержанта поліції 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Рослякова Ростислава Віталійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1245114 від 19.06.2019 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що здійснював рух згідно ПДР в межах дозволеної швидкості. Зазначив, що правопорушення зафіксоване відповідачем на вимірювач швидкості «Trucam», однак використання лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів «Trucam», який зареєстрований за №000672, є неправомірним, у зв`язку із виключенням даного типу засобу вимірювальної техніки із Державного реєстру наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 року. Таким чином, вимірювання швидкості руху автомобіля позивача проведено за допомогою несертифікованого технічного засобу, а тому накладення адміністративного стягнення є неправомірним.   
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено. 
Департамент патрульної поліції Національної поліції України не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 19.06.2019 відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., в якій зазначено про те, що водій керував транспортним засобом MAZDA СХ-3, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Дніпро, зі швидкістю 98 км/год. на дільниці дороги де дозволена швидкість 70 км/год., чим порушив п. 12.9. «б» Правил дорожнього руху. Швидкість зафіксована приладом TruCam LTI №00672. Вчинення позивачем інкримінованого правопорушення повністю підтверджено доданим відповідачем до матеріалів справи фотознімком, здійсненим сертифікованим приладом TruCam LTI 20/20 № ТС000672, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 98 км/год. Вказана обставина також підтверджується і відповідним відеозаписом з приладу TruCam LTI, який також надано відповідачем до матеріалів даної справи. Також скаржник зазначив, що оскільки, прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України. 
В судовому засіданні позивач, представник позивача щодо задоволення апеляційної скарги заперечили, у її задоволенні просять відмовити.
Відповідач, представник особи, що подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не з`явились.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що 19.06.2019 року старшим сержантом поліції 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Росляковим Ростиславом Віталійовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1245114 від 19.06.2019 року, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП.  
Підставою для складення означеної постанови став встановлений відповідачем факт, що позивач – ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAZDA СХ-3, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Дніпро, вул. Березанівська 3, зі швидкістю 98 км/год. на дільниці дороги де дозволена швидкість 70 км/год., чим порушив п. 12.9. «б» Правил дорожнього руху. Швидкість зафіксована приладом TruCam LTI №00672. 
Позивач не погодившись з постановою, звернувся до суду з відповідним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, не доведено правомірності свого рішення, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1ст.122 КУпАП, оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення такого.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно вимог пп. б п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Відповідальність за вказане порушення передбачена ч.1 статті 122 КУпАП.
Згідно      статті 251 КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно частин 1, 2  статті 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (частина 3  статті 77 КАС України)
Згідно частини 1  статті 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві у неї (частина 3  статті 308 КАС України).
На підтвердження правомірності прийнятого рішення відповідачем надано до суду  відеозапис, з якого видно, що дійсно 19.06.2019 року позивач керував транспортним засобом MAZDA СХ-3, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Дніпро, вулю. Березанівська 3, зі швидкістю 98 км/год. на діянці дороги де дозволена швидкість 70 км/год., чим порушив п. 12.9. «б» Правил дорожнього руху.  
Вчинення позивачем інкримінованого правопорушення повністю підтверджено доданим відповідачем до матеріалів справи фотознімком, здійсненим сертифікованим приладом TruCam LTI 20/20 № ТС000672, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 98 км/год. 
Вказана обставина також підтверджується і відповідним відеозаписом з приладу TruCam LTI, який також надано відповідачем до матеріалів даної справи.
Отже, наданий відповідачем відеоматеріал є належними та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, обставини    якого викладені в постанові від 19.06.2019 року серії ЕАВ №1245114.
Стосовно аргументів позивача щодо правових підстав застосування відповідачем лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити таке.
Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У З197 -12 .
Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.
Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.
Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим  наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 № 193.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13777, виданого ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 22.11.2018 року та чинного до 22.11.2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000672 виробник Laser Technology Inc., США, є придатним до застосування.
При цьому, можливість використання виробу "TruCam LTІ 20/20" виробництва Laser Technology Inc., США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року №04/02/03-3008.
Зазначені  в експертному висновку властивості алгоритму, унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.
Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС000672 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Зважаючи, що згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - TruCAM LTI 20/20 №ТС000672, спроможний робити лазерну фіксацію в автоматичному режимі, тому його показники можливо розцінювати, як беззастережний доказ по справі.
Отже, посилання позивача на те, що відомості, які були зафіксовані відповідачем на прилад TruCam, отримані ним із порушенням чинного законодавства, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем надано не було.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що Департаментом патрульної поліції Національної поліції України доведено правомірність прийняття відповідачем постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення серії ЕАВ №1245114 від 19.06.2019 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.
В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.
Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року у справі №191/2603/19(2-а/191/30/19) за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Рослякова Ростислава Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - скасувати та прийняти у справі нове судове рішення. 
У задоволенні позову – відмовити.
                    Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак