УХВАЛА

31 січня 2020 року 
Київ
справа №212/1558/19
адміністративне провадження №К/9901/36453/19

Верховний Суд у складі судді- доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В.,  перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі №212/1558/19 за позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради Коритніка Володимира Васильовича про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дію та притягнення до адміністративної відповідальності,
УСТАНОВИВ:
26 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі №212/1558/19.
Ухвало від 27 грудня 2019 року Верховний Суд залишив зазначену касаційну скаргу без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Скаржнику надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору у визначеному законом розмірі або доказів, які б підтверджували важкий майновий стан, а також уточнення вимог касаційної скарги, що стосується судового рішення першої інстанції.
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія ухвали про залишення касаційної скарги без руху отримана скаржником 21 січня 2020 року.
27 січня 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі після усунення недоліків касаційної скарги.
Зі змісту заяви про усунення недоліків суд установив, що скаржник не усунув недоліки касаційної скарги в частині сплати судового збору, а лише висловив незгоду із ухвалою Верховного Суду 27 грудня 2019 року, зазначивши, що суд необґрунтовано не звільнив його від сплати судового збору. Скаржник повторно заявляє вимогу про звільнення від сплати судового збору.
До заяви додано довідку, видану Тернівським УПСЗН м. Кривий Ріг від 02 січня 2020 року № 77 про отримання позивачем щомісячної компенсаційної виплати як непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи з січня 2018 року по грудень 2019 рік.
Проте подана скаржником довідка вказує лише на розмір отриманої компенсації, а не річного доходу, а тому не може бути доказом на підтвердження майнового стану особи. Інших доказів на підтвердження свого майнового стану (довідки органу доходів і зборів про доходи, або про відсутність інших доходів за попередній календарний рік тощо) скаржник не надав.
Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява №71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява №73547/01).
Так, позивачем не надано достатніх доказів, відповідно до яких суд може розглянути клопотання про звільнення від сплати судового збору, ураховуючи розмір річного доходу за попередній календарний рік. Таким доказом може слугувати, зокрема, довідка органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.
Така позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10 травня 2019 року в справі №9901/166/19. 
Станом на 30 січня 2020 року інших документів на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 27 грудня 2019 року не надходило.
Зазначене дає підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчено, проте виявлені недоліки скаржником не усунуто.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених    статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення    статті 169    цього Кодексу.
Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному    статтею 251    цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332, 355 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі №212/1558/19 повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

М.В. Білак,
Суддя Верховного Суду