Ухвала
Іменем України 
11 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 674/1173/18
провадження № 51-103 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової 
палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацевлаштованої, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 липня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 липня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 310 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, а на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених положеннями ст. 76 КК.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року вирок щодо засудженої ОСОБА_4 залишено без змін. 
Вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватою в тому, що вона в період часу з початку травня 2018 року по 9 липня 2018 року в с. Лошківці Дунаєвецького району Хмельницької області, в порушення вимог статей 7,15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 3 червня 2009 року, згідно яких діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до списку № 3 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, безвідповідного дозволу заборонено, умисно, без мети збуту, для власних потреб, незаконно на земельній ділянці своєї матері ОСОБА_5 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , вирощувала, розрихлюючи ґрунт та знищуючи бур`яни шляхом просапування, самонасіяних 55 кущів рослин коноплі, які згідно висновку експерта № 8.6-0822:18 від 12 липня 2018 року містять психоактивний компонент — тетрагідроканнабінол та є рослинами роду конопель, які 09 липня 2018 року вилучили працівники поліції.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 січня 2020 року касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зазначений строк ОСОБА_4 звернулася до касаційного суду з доповненнями до касаційної  скарги на виконання зазначеної ухвали Верховного Суду.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. 
На обґрунтування своїх доводів щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону засуджена посилається на те, що:
- на досудовому слідстві та в суді першої інстанції порушено її право на правову допомогу захисника, що передбачено положеннями ст.20 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК);
- суд апеляційної інстанції порушив вимоги ст. 21 КПК, якою гарантується право на справедливий суд, та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
- суд апеляційної інстанції не розглянув її клопотання щодо проведення судового слідства, не  перевірив доводи апеляційної скарги в частині об`єктивності показань свідків, в ухвалі послався на докази, які не оголошувалися в судовому засіданні;
- суд апеляційної інстанції упереджено не застосував положення ст. 417 КПК, оскільки нею ставилось питання про закриття кримінального провадження відповідно до п. 3 ст. 284 КПК у зв`язку із не встановленням належних, переконливих, об`єктивних доказів її вини.
Щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність ОСОБА_4 у скарзі зазначає про те, що:
- стороною обвинувачення до суду не надано достатніх  доказів на підтвердження факту вчинення нею  кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК;
- висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, зокрема показання свідка ОСОБА_6 невірно викладено у вироку і які не відповідають змісту її показань що містяться на технічному записі судового засідання, а показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не є об`єктивними доказами, оскільки не підтверджують позицію обвинувачення про вчинення нею злочину, речові докази не досліджувались, а саме кількість кущів не пораховано;
-  не надано правову оцінку її показанням щодо необ`єктивного доказу вини – протоколу  огляду місця події від 9 липня 2018 року, та щодо різниці в даті проведення огляду місця події і постановлення ухвали слідчого судді.
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК, судкасаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до вказаних положень КПК суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку доводам касаційної скарги, та в частині оцінки доказів, зокрема, щодо невідповідності показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших,  на технічному записі судового засідання, їхнім показанням викладеним у вироку.
Відповідно до положень ч.1 ст. 412 КПК істотними порушеннями кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
Однак, враховуючи положення зазначеної норми КПК, засудженою не наведено належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень у зв?’язку з тим, щосуд апеляційної інстанції не розглянув її клопотання щодо проведення судового слідства, в ухвалі послався на докази, які не оголошувалися в судовому засіданні, та не зазначено, які саме процесуальні норми, крім вказаної у скарзі ст. 21 КПК, було порушено судами, і з яких підстав зазначених у ч.3 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції був зобов`язаний повторно дослідити  обставини кримінального провадження.
Крім того, посилаючись у касаційній скарзі на те, що на досудовому слідстві та в суді першої інстанції порушено її право на правову допомогу захисника, що передбачено положеннями ст. 20 КПК, ОСОБА_4 не зазначила, в чому саме полягали такі порушення, при тому, що, як вбачається зі змісту її доповнень до касаційної скарги, вона не зверталась на досудовому слідстві й в суді першої інстанції до відповідних інстанцій про надання їй правової допомоги захисником. 
На думку Суду, доводи ОСОБА_4 у скарзі про те, що стороною обвинувачення до суду не надано достатніх доказів на підтвердження факту вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК та що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, оскільки не підтверджують позицію обвинувачення про вчинення нею злочину, спростовуються належними висновками суду першої інстанції, викладеними у вироку.
Як убачається із наданої копії вироку, проаналізувавши сукупність усіх установлених під час судового розгляду обставин кримінального правопорушення, зібраних та оцінених доказів та врахувавши:
- показаннясвідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтвердили, що під час огляду  місця події було вилучено п`ятдесят п`ять кущів коноплі, город був оброблений, посапаний та чистий від бур`яну, кущі були високі, їх неможливо було не помітити, город ОСОБА_5 обробляє її дочка ОСОБА_4 ;    
- дані протоколу огляду місця події від 09 липня 2018 року (а.п.10-27), проведеного в присутності понятих  ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,на території домогосподарства по АДРЕСА_2 ,  з дозволу власниці ОСОБА_5 , згідно якого було встановлено, що на присадибній земельній ділянці домогосподарства знайдено та вилучено п`ятдесят п`ять рослин ззовні схожі на рослини конопель, присадибна ділянка  обсапана, доглянута, і на фототаблицях чітко проглядаються рослини ззовні схожі на рослини конопель, деякі з них дуже високі;
- дані протоколу від 10 липня 2018 року (а.п.32), відповідно до якого проведено огляд оптичного компакт диску «KAKTUZ» DVD-R 4,7 Gb», на якому містяться відеозаписи (s1780002, s1780003, s1780004) проведеного огляду присадибної земельної ділянки, який опечатано в конверт, на огляд якого ні обвинувачена, ні сторона обвинувачення не наполягали, оскільки дані обставини мали місце і обвинувачена їх не оспорювала;
- ухвалу слідчого судді від 10 липня 2018 року (а.п. 38-39), якою клопотання слідчого задоволено та надано дозвіл на проведення огляду земельної присадибної ділянки, який проведено 09 липня 2018 року під час проведення огляду місця події на присадибній земельній ділянці,
суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказане вище свідчить про незаконне вирощування ОСОБА_4 конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.
При цьому суд у вироку зазначив, що у кримінальному  провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу відсутності вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину, не здобуто таких і в процесі судового розгляду, а показання обвинуваченої про недоведеність її вини є непослідовними і суперечливими та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наведені у вироку докази є належними і допустимими, і в своїй сукупності та взаємозв`язку доводять вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК.
Доводи касаційної скарги про те, що показання свідків невірно викладені у вироку, Суд не може прийняти до уваги, оскільки у касаційній скарзі не зазначено, у чому саме полягає невідповідність викладених у судовому рішенні показань свідків, та яким чином за встановлених судом обставин, це вплинуло на законність судового рішення.  
Суд апеляційної інстанції погоджуючись з висновками суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що судом першої інстанції правильно встановленні обставини кримінального правопорушення і висновок про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК ґрунтується на належних та допустимих доказах.
Доводи у скарзі щодо не надання судом правової оцінки показанням ОСОБА_4 щодо необ`єктивного доказу її вини – протоколу огляду місця події від 9 липня 2018 року непереконливі.
В ухвалі суд апеляційної інстанції вказав про те, що огляд місця події земельної присадибної ділянки домогосподарства ОСОБА_5 був проведений з добровільної письмової згоди власниці та відповідно до ухвали слідчого судді Дунаєвецького районного суду від 10 липня 2018 року, у встановленому КПК  порядку. Посилання обвинуваченої на різницю в даті проведення огляду місця події і постановлення ухвали слідчого судді, не спростовують в цілому правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.
Доводи  ОСОБА_4 у скарзі про те, що апеляційний суд не перевірив доводи апеляційної скарги в частині об`єктивності показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 безпідставні, як вбачається в ухвалі суд зазначив, що показання цих свідків суд першої інстанції оцінив відповідно до вимог ст. 94 КПК в сукупності з іншими доказами в кримінальному провадженні та підстав сумніватися у достовірності їх показань не має. 
Враховуючи викладене, доводи  ОСОБА_5  у скарзі про те, що її вина в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 310 КК не знайшла свого підтвердження у матеріалах провадження і є підстави для закриття кримінального провадження щодо неї, та що апеляційний суд упереджено не застосував положення ст. 417 КПК, Суд вважає непереконливими, оскільки  вони спростовуються належними висновками суду першої  й апеляційної інстанцій, викладених в судових рішеннях.
Враховуючи наведені висновки суду першої й апеляційної інстанцій, з якими погоджується суд касаційної інстанції, доводи у касаційній скарзі щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність не є обґрунтованими. 
З урахуванням вищезазначеного, Суд не знаходить підстав вважати, що постановлені в даному провадженні судові рішення є незаконними з огляду на порушення вимог чинного КПК.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 липня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_11 каровець                              ОСОБА_2                            ОСОБА_3