ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/10083/14                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.
                                                                                                   Суддя-доповідач: Губська Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                        Губської Л.В., 
суддів:                                                            Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,
за участю секретаря                                        Левченка А.В.,
представника відповідача                              Кутакова П.В.,
представника третьої особи                              Якименка М.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського приватного підприємства Фірма «Укргранресурс» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського приватного підприємства Фірма «Укргранресурс» до Державної служби геології та надр України, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна Капітал», про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
Сільськогосподарське ПП Фірма «Укргранресурс» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним рішення від 8 жовтня 2014 року № 13969/02/12-14 про відмову в прийнятті рішення про надання дозволу на користування надрами Олегівського родовища лабрадоритів без проведення аукціону та зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу без проведення аукціону СПП Фірма «Укргранресурс» на користування надрами Олегівського родовища лабрадоритів, розташованого у Володарсько-Волинському районі Житомирської області.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги СПП Фірма «Укргранресурс» задоволено частково: визнано протиправними дії Державної служби геології та надр України щодо повернення заяви СПП Фірма «Укргранресурс» з доданими до неї документами за реєстраційним № 10546/02/12-14 від 5 серпня 2014 року та зобов`язано Державну службу геології та надр України розглянути заяву СПП Фірма «Укргранресурс» з доданими до неї документами за реєстраційним № 10546/02/12-14 від 5 серпня 2014 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В подальшому, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційні скарги Державної служби геології та надр України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Капітал» задоволено частково, внаслідок чого постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд вказав, що під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування (зокрема, чи були дотримані позивачем вимоги пункту 8 Порядку № 625 при зверненні до відповідача із заявою та доданими до неї документами про надання дозволу на користування надрами Олегівського родовища лабрадоритів без проведення аукціону), дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог 242 КАС України.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили судове рішення залишити без змін.
Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання свого представника не направив, що є правом сторони і не перешкоджає судовому розгляду.
При цьому, подане письмове клопотання про відкладення розгляду справи з мотивів зайнятості представників Сільськогосподарського приватного підприємства Фірма «Укргранресурс» в іншому судовому процесі, судом відхилено з огляду на відсутність підтвердження повноважень представника, який підписав це клопотання, на представництво сторони, а також ненадання будь-яких доказів на підтвердження його зайнятості в іншому судовому процесі.  
Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, при цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 05 серпня 2014 року позивач звернувся до Державної служби геології та надр України в порядку п. 1 ч. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 615 «Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами» з заявою та доданими до неї документами про отримання дозволу на користування надрами Олегівського родовища лабрадоритів, яка зареєстрована за №10546/02/12-14 від 05.08.2014.
Заяву подано у зв`язку з необхідністю отримання спеціального дозволу на користування надрами у родовищі габро-лабрадоритів «Олегівське» розташованому у Володар-Волинському районі, Житомирської області, за 8 км. на північний схід від с. Добринь, на правому березі річки Добринка, в південній частині Добринської групи родовищ габро-лабрадаритів Мета видобування надр промислова розробка родовища. Видобувні запаси лабрадориту згідно технічного завдання складають 425,2 тис. куб. м.
Листом від 08.10.2014 № 13969/02/12-14 Державна служба геології та надр України повернула позивачеві подану заяву з доданими до неї документами у зв`язку з відсутністю погодження Житомирської обласної ради.
Так, Житомирська обласна рада листом від 22.08.2014 № р-5-20/1.154 надала інформацію про те, що рішенням обласної ради від 25.05.2005 «Про погодження клопотань підприємств щодо отримання спеціальних дозволів на користування надрами» погоджено клопотання СПП фірми «Укргранресурс» на експлуатацію Олегівського родовища лабрадориту площею 5,0 га, розташованого на землях запасу Добринської сільської ради. Зі змісту цього листа згідно з аналізом норм чинного законодавства, рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009, враховуючи інформацію Держгеонадр України щодо прийнятого рішення у 2006 році на отримання СПП фірмою «Укргранресурс» спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування габро-лабрадоритів Олегівського родовища відповідно п.п.1 пункту 8 Порядку, підтверджують те, що рішення обласної ради від 25.05.2005 «Про погодження клопотань підприємств щодо отримання спеціальних дозволів на користування надрами» погоджено клопотання СПП фірми «Укргранресурс» є ненормативним правовим актом і вичерпало свою дію фактом його виконання.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі спеціального дозволу № 1587 від 08.02.2001 на геологічне вивчення надр Олегівського родовища лабрадоритів, позивач за власний кошт провів вивчення родовища та подав документи та інформацію на затвердження запасів корисних копалин до Державної комісії по запасам корисних копалин Мінприроди.
Протоколом Державної комісії по запасах корисних копалин Мінприроди № 842 від 14.04.2004 відбувся захист запасів Олегівського родовища лабрадоритів.
Таким чином, СПП Фірма «Укргранресурс» відкрило родовище та стало власником геологічної інформації про вказане родовище з подальшою реєстрацією такої інформації в Державному інформаційному геологічному фонді Мінприроди за інвентаризаційним номером 59361.
Окрім цього, на час розгляду справи є чинним рішення двадцять другої сесії четвертого скликання Житомирської обласної ради від 25.05.2005 року № 741 «Про погодження підприємств щодо отримання спеціальних дозволів на користування надрами», яким клопотань погоджено клопотання щодо отримання спеціального дозволу СПП Фірма «Укргранресурс» на експлуатацію Олегівського родовища лабрадориту площею 5,0 га, розташованого на землях Добринської сільської ради.
Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про отримання дозволу на користування надрами, відповідач зазначив, що рішення, яким погоджено клопотання позивача на отримання спеціального дозволу на користування надрами від 25.05.2005 № 741 «Про погодження клопотань підприємств щодо отримання спеціальних дозволів на користування надрами», вичерпало свою дію фактом виконання.
Вважаючи свої права порушеними внаслідок такої відмови, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що Порядком № 615 не передбачено прийняття відповідачем такого рішення, як і окремого рішення про відмову в наданні дозволу на користування надрами, як розпорядчого документу, а вказані позивачем реквізити стосуються листа, яким повернуто заяву позивача з доданими до неї документами та який не може вважатися рішенням суб`єкта владних повноважень. З огляду на викладене, суд зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог через неналежно обраний спосіб судового захисту.
Проте колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції повною мірою з огляду на наступне.
Так, правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності, встановлення порядку діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та державних адміністраторів визначає Закон України «Про довільну систему у сфері господарської діяльності».
Згідно з ч. 1 ст. 4-1 вказаного Закону порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1174 є відповідач, який згідно з покладеними на нього завданнями, зокрема, видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами.
Пунктом 9 вказаного Положення також визначено, що Держгеонадра у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України і наказів Мінприроди видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.
На виконання вимог, зокрема, ст. 16 Кодексу України про надра постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 було затверджено Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - Порядок № 615), який регулює питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначає процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін.
Згідно п. 2 Порядку № 615 (в редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин) дозволи надаються Держгеонадрами переможцям аукціонів з їх продажу та без проведення аукціонів у випадках, передбачених пунктом 8 цього Порядку, Держгеонадрами, крім корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим, дозволи на видобування яких надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим згідно із цим Порядком..
Відповідно до п. 8 Порядку № 615 у редакції, чинній на момент звернення позивача до відповідача, для отримання дозволу без проведення аукціону заявник подає заяву разом з документами, зазначеними у додатку 1.
У заяві зазначаються назва і місцезнаходження ділянки надр, вид корисних копалин, відомості про заявника (найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця чи серія та номер паспорта такої особи (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, а також підстава надання дозволу згідно з пунктом 8 цього Порядку.
За приписами п. 19 Порядку № 615 Підставами для прийняття рішення про відмову в наданні, продовженні строку дії, переоформленні дозволу або внесення змін до нього є:
подання заявником документів не в повному обсязі;
виявлення у поданих документах недостовірних даних;
невідповідність документів, поданих заявником, вимогам законодавства..
Згідно з абз. 7, 8 ч. 5 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему в сфері господарської діяльності» у разі усунення суб`єктом господарювання причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, повторний розгляд документів здійснюється дозвільним органом у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня отримання відповідної заяви суб`єкта господарювання, документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, і документів, які засвідчують усунення причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, якщо інше не встановлено законом. При повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру з причин, раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком не усунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови).
Колегія суддів зазначає, що Держгеонадра України як орган держави, до відання якого віднесено вирішення питань стосовно видачі спеціальних дозволів на користування надрами (а також їх переоформлення, внесення до них змін, видача дублікатів, продовження терміну їх дії, зупинення їх дії або анулювання, поновлення їх дії в разі зупинення) при здійсненні своїх повноважень зобов`язана діяти у той спосіб, який передбачено наведеними вище положеннями законодавства.
З аналізу зазначених приписів Закону України «Про довільну систему у сфері господарської діяльності», Положення про Державну службу геології та надр України та Порядку № 615 слідує, що за наслідками розгляду Держгеонадра заяви про надання дозволу на користування надрами вказаним органом має бути прийняте відповідне розпорядче рішення у формі наказу, в тому числі, і у разі відмови надрокористувачу у задоволенні поданої ним заяви.
Відповідачем в порушення приписів чинного законодавства не було вирішено питання про надання дозволів або відмову у наданні дозволів на користування надрами, а було повернуто заяви з додатками листами. Натомість, п. 8 Порядку № 615 передбачено, що поверненню заявнику підлягають саме документи, долучені ним до заяви, які не відповідають вимогам цього Порядку за формою або змістом.
Отже, Державна служба геології та надр України порушила процедуру розгляду заяв позивача на отримання спеціального дозволу користування надрами.
Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, який викладений в постанові від 02 жовтня 2019 року в справі № 826/1236/17.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 615 реєстрація документів, що надійшли для надання дозволу, здійснюється у визначеному органом з питань надання дозволу порядку. Документи, що не відповідають вимогам цього Порядку, повертаються заявникові. Рішення про надання дозволу без проведення аукціону приймається протягом 60 днів (для вугільних шахт, які відповідно до законодавства вважаються малими, - протягом 30 днів) після надходження заяви разом із зазначеними документами у повному обсязі.
Відповідно до пункту 19 зазначеного Порядку підставами для прийняття рішення про відмову в наданні, продовженні строку дії, переоформленні дозволу або внесення змін до нього є: подання заявником документів не в повному обсязі; виявлення у поданих документах недостовірних даних; невідповідність документів, поданих заявником, вимогам законодавства.
У відповідності до вимог п. 25 Порядку 615 про надання, продовження строку дії, зупинення, поновлення, переоформлення, видачу дубліката, анулювання дозволу та внесення змін до нього Держгеонадра видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження.
За встановленими обставинами справи, неприйняття рішення Житомирської обласної ради від 25 травня 2005 року № 741 «Про погодження клопотань підприємств щодо отримання спеціальних дозволів на користування надрами» в якості належного, було єдиною підставою для повернення позивачу заяви та доданих до неї документів на отримання дозволу на користування надрами Олегівського родовища лабрадоритів.
У свою чергу, отримання погоджень від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, зазначених у п. 9 Порядку, здійснюється Держгеонадра України, а не особою-заявником.
Отже, відповідач не ухвалив рішення щодо заяви позивача про надання спеціального дозволу у формі наказу. З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача не відповідають законодавству, яке на час виникнення спірних правовідносин передбачало конкретний спосіб дій Держгеонадр у разі подання заявником документів не в повному обсязі, а саме прийняття рішення у формі наказу.
З урахуванням вищенаведеного, судова колегія вважає, що правових підстав для повернення позивачу заяв з додатками у відповідача не було, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.
При цьому, слід зазначити, що у відповідача при надходженні заяви на отримання спеціального дозволу та перевірки документів щодо їх відповідності вимогам Порядку № 615, не виникало безумовного обов`язку видати позивачу спеціальний дозвіл на геологічне вивчення, оскільки для остаточного вирішення питання про надання спеціального дозволу необхідно відповідач має отримати погодження, передбачені у п. 9 Порядку № 615.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням викладеного належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо надання спеціального дозволу на користування надрами із прийняттям відповідного владного рішення.
У зв`язку з цим, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправними дій Державної служби геології та надр України щодо повернення заяви сільськогосподарського приватного підприємства Фірма «Укргранресурс» з доданими до неї документами за реєстраційним № 10546/02/12-14 від 05.08.2014 та зобов`язання Державної служби геології та надр України повторно розглянути заяву сільськогосподарського приватного підприємства Фірма «Укргранресурс» з доданими до неї документами за реєстраційним № 10546/02/12-14 від 05.08.2014.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин справи, при цьому, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, тому воно підлягає скасуванню із постановленням нового про задоволення позовних вимог.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до платіжних доручень № 0.0.278951973.1 від 11 липня 2014 та № 40 від 16 липня 2014 року позивачем було сплачено 160, 00 грн судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом та відповідно до платіжного доручення № 0.0.496246838.1 від 26 січня 2016 року сплачено 1  515, 80 грн судового збору за звернення з апеляційною скаргою.
За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для стягнення з Державної служби геології та надр України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесених витрат зі сплати судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом та апеляційною скаргою в розмірі 389, 90 грн.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Сільськогосподарського приватного підприємства Фірма «Укргранресурс» - задовольнити частково.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов Сільськогосподарського приватного підприємства Фірма «Укргранресурс» до Державної служби геології та надр України, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна Капітал» про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Державної служби геології та надр України щодо повернення заяви сільськогосподарського приватного підприємства Фірма «Укргранресурс» з доданими до неї документами за реєстраційним № 10546/02/12-14 від 05.08.2014.
Зобов`язати Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву сільськогосподарського приватного підприємства Фірма «Укргранресурс» з доданими до неї документами за реєстраційним № 10546/02/12-14 від 05.08.2014.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Державної служби геології та надр України (03680, м. Київ, вул. Антона Цедіка, буд. 16; ідентифікаційний код: 37536031) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь Сільськогосподарського приватного підприємства Фірма «Укргранресурс» (12112, Житомирська обл., Хорошівський район, село Добринь; ідентифікаційний код: 30888927) витрати зі сплати судового збору в розмірі 389, 90 грн (триста вісімдесят дев`ять гривень 90 коп.). 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.
Постанова в повному обсязі складена 06 лютого 2020 року.

Головуючий-суддя:                                                                      Л.В. Губська
Судді:                                                                                          О.В. Карпушова
                                                                                                    А.Г. Степанюк