ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/536/19  Номер провадження 22-ц/814/186/20	Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Триголова В.М. 
суддів: Панченка О.О., Пилипчук Л.І.
секретар: Ачкасова О.Н.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Зогаль Олексанром Миколайовичем
на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 26 лютого 2019 року
у справі за позовом  ОСОБА_2 до Комунального підприємства Полтавської міської ради "Житлово-експлуатаційної організацції №6" про визнання права власності на переплановану квартиру,-                                                                                  
               В С Т А Н О В И Л А :
                 
У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до КП «ЖЕО №6» про визнання права власності на переплановану квартиру. В обгрунтування позову зазначав, що однокімнатна квартира АДРЕСА_1 та належить позивачу. Квартира мала загальну площу 43,1 кв.м., а жилу площу 18,9 кв.м. але внаслідок перепланування, проведеного позивачем, загальна площа квартири змінилася та становить згідно технічного паспорту 44,1 кв.м., а житлова площа 19,0 кв.м.  
У позові ОСОБА_2 просив з метою забезпечення можливості позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою з урахуваннм перепланувань, визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м, у тому числі: 1 кімната (5) площею -19,0 кв.м., коридору (1) площею 8,4 кв.м., коридору (2) площею 1,7 кв.м., санвузла (3) площею 3,6 кв.м., кухні (4) площею 10,6 кв.м.
     Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 26 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 6» про визнання права власності задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 19,0 кв.м у тому числі: 1 кімната (5) площею -19,0 кв.м., коридору (1) площею 8,4 кв.м., коридору (2) площею 1,7 кв.м., санвузла (3) площею 3,6 кв.м., кухні (4) площею 10,6 кв.м.
Не погодившись з рішенням районного суду, його оскаржив ОСОБА_1 , який участі у розгляді справи не приймав, але судовиим рішенням було вирішено питання про його право власності на вищезазначену квартиру. У скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити. В обгрутування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Скаржник зазначає, що на даний час триває процес оформлення ним спадщини після померлої співвласниці квартири ОСОБА_3 (мати скаржника). Позивач ОСОБА_2 є знайомим ОСОБА_1 та доглядав за квартирою, для чого йому також було передано ключі від майна. Документів на право користування чи розпорядження квартирою йому не надавались.
ОСОБА_1 вважає, що рішення суду прийнято без будь-якого правоустановлюючого документа на квартиру, який би надавав ОСОБА_2 право на користування або розпорядження майном.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що однокімнатна квартира АДРЕСА_1 належить йому, але після проведених перепланувань змінилась загальна площа квартири.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спірну кваритру, суд першої інстанції, виходив із доведеності вимог позивача, при цьому керувався ст.ст. 319, 383 ЦК України, відповідно до яких власник майна володіє, користується і розпоряджається ним на власний розсуд, має право на здійснення ремонту і змін у квартирі.
Проте, апеляційна інстанція з таким висновком суду погодитися не може з наступних підстав.
Відповідно до положення статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до частини першої  статті 317 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною першою  статті 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частинами 1,2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частиною 3 ст. 263 ЦПК України передбачено, що обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Місцевий суд під час розгляду справи не пересвідчився та не встановив на підставі яких правоустановлюючих документів квартира  АДРЕСА_1  належить позивачу  ОСОБА_2 . У матеріалах справи такі відомості на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення були відсутні. Окрім того, позов було пред`явлено до КП «ЖЕО №6», проте доказів того, що права ОСОБА_2 яким-небудь чином порушуються, не визнаються саме цим відповідачем у справі немає, позивачем не доведено.
Разом з тим, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.07.1993 року (а.с. 47) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2011 року (а.с. 46), приєднаних до апеляційної скарги, спірна квартира  АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Згідно витягу зі Спадкового реєстру від 31.10.2019 року, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. 16.08.2013 року заведено спадкову справу на спадкодавця ОСОБА_3 яка померла у січні 2013 року, як зазначено у свідоцтві про смерть, виданим Центральним ВДРАЦСу реєстраційної служби Полтавського МУЮ. (а.с. 50). Відомостей про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, а також те, що позивачем не було надано будь-яких правоустановлюючих документів на майно, роблячи висновок, що ОСОБА_2 є власником квартири, місцевий суд помилково виходив тільки із слів позивача, тобто належним чином не з`ясував питання належності квартири  АДРЕСА_1 та допустився припущень, колегія суддів вважає, що немає підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та визнання за ним права власності на квартиру у судовому порядку.
З урахуванням викладеного, колегія судді приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3000 грн. доведених витрат на правничу допомогу адвоката Зогаль О.М. та 3232, 50 грн. сплаченого судового збору при поданні апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :
                       
       Апеляційну  скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Зогаль Олексанром Миколайовичем - задовольнити.
Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 26 лютого 2019 року - скасувати та ухвалити нове.
       У задоволенні позову  ОСОБА_2 до Комунального підприємства Полтавської міської ради "Житлово-експлуатаційної організацції №6" про визнання права власності на переплановану квартиру - відмовити.
       Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 3232, 50 грн. та 3000 грн. витрат на правничу допомогу, а вього 6232, 50 грн.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

       Головуючий:                                                 В.М. Триголов                
                               
       Судді        :                                                        О.О. Панченко

                                                                       Л.І. Пилипчук

В