ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 661/1874/16-ц
провадження № 61-33357св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - судді Кузнєцова В. О., 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану його представником Сокуренко Наталією Вікторівною, на рішення апеляційного суду Херсонської області від 3 квітня 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Ігнатенко П. Я., Полікарпової О. М., Радченко С. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яке відповідно до зареєстрованої 14 червня 2018 року нової редакції Статуту змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), про визнання дій незаконними і стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначив, що 28 жовтня 2013 року уклав з АТ КБ «ПриватБанк» договір № SAMDN25000738833227 «Стандарт на 12 місяців» строком на один рік із можливістю пролонгації, відповідно до умов якого вніс на депозитний рахунок 27 026,13 гривень із виплатою 22% річних на суму вкладу.
Крім того, 17 квітня 2015 року він уклав з АТ КБ «ПриватБанк» договір № SAMDNWFD0070577004401 «Депозит плюс на 12 місяців» строком на один рік (по 17 квітня 2016 року включно), відповідно до умов якого вніс на депозитний рахунок 50 000 гривень з виплатою 23% річних на суму вкладу. 
7 травня 2015 року у банкоматі, розташованому у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» по вул . Гагаріна, 4 в м. Нова Каховка Херсонської області, при знятті пенсії йому видано грошові кошти в сумі 4 000 гривень, а саме 8 банкнот номіналом по 500 гривень, та чек на відповідну суму. 
19 травня 2015 року він звернувся до відділення АТ КБ «ПриватБанк» та просив повідомити про суму нарахованих процентів за вкладом, на що йому повідомлено про отримання ним 7 травня 2015 року не 4 000 гривень, а 20 000 гривень у зв`язку з помилкою працівників банку при завантаженні банкнот у банкомат. 
Позивач зазначає, що такі твердження не відповідають дійсності, оскільки 7 травня 2015 року він отримав у банкоматі лише 4 000 гривень, що відображено у виписці по його рахунку та отриманому ним чеці, тому працівники банку безпідставно стверджують про існування у нього боргу перед банком на суму 16 000 гривень.
По закінченню строку дії договорів вкладу йому повідомлено, що проценти за вкладом виплачені не будуть, оскільки їх буде спрямовано на погашення надмірно отриманої ним суми у розмірі 16 000 гривень.
Заперечуючи проти таких дій, він 19 травня 2015 року звернувся до прокуратури м. Нова Каховка Херсонської області з заявою про неправомірні дії працівників банку, яка внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015230070000030. Крім того, у вересні 2015 року він звернувся з письмовою заявою до голови правління АТ КБ «Приватбанк» щодо проведення перевірки за фактом безпідставного утримання грошових коштів, які нараховані як проценти за вкладами. 
ОСОБА_1 зазначає, що по закінченню строку дії договору «Стандарт на 12 місяців» від 28 жовтня 2013 року йому повернено 27 895,39 гривень, тобто таку ж саму суму грошей, що внесена ним як вклад, у той час як проценти за вкладом не виплачені. 
За таких обставин просив визнати дії АТ КБ «Приватбанк» щодо невиплати процентів за договорами вкладів № SAMDN25000738833227 від 28 жовтня 2013 року та № SAMDNWFD0070577004401 від 17 квітня 2015 року незаконними і стягнути з банку 16 000 гривень процентів за цими договорами. 
Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2017 року, ухваленим у складі судді Матвєєвої Н. В., відмовлено у задоволенні позову. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав доведеним отримання позивачем 7 травня 2015 року у банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» більшої суми, ніж йому належить, у зв`язку з помилкою у роботі банкомату, та наявність правових підстав для утримання цієї суми на користь банку за рахунок процентів за вкладами. 
Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 3 квітня 2017 року рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову.
Визнано дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо списання коштів у розмірі 16 000 гривень з рахунку №  НОМЕР_1 , належного ОСОБА_1 , незаконними.
Стягнено з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 16 000 гривень.
Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що помилка при завантаженні банкнот до банкомата не доводить сама по собі отримання ОСОБА_1 зайвих 16 000 гривень, тому невиплата йому процентів за вкладами у повному обсязі є неправомірною і ця сума підлягає стягненню на його користь.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
У травні 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просило рішення апеляційного суду Херсонської області від 3 квітня 2017 року скасувати і залишити в силі рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2017 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. 
Заявник зазначає, що правомірно списав з карткового рахунку ОСОБА_1 16 000 гривень, оскільки таке право банку передбачено Умовами і правилам надання банківських послуг. 
На думку заявника, суд апеляційної інстанції не врахував, що у позивача наявна кредитна заборгованість, тому у будь-якому випадку списання є законним. 
Вважає, що у справі достатньо доказів, які підтверджують, що 7 травня 2015 року допущено помилку при завантаженні банкнот у банкомат, з якого у цей день видано грошові кошти позивачу, що свідчить про отримання ним надлишкової суми.
Відзив на касаційну скаргу не надходив
Провадження у суді касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі. 
Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
У 2018 році справу передано до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду. 
Встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи 
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав із АТ КБ «ПриватБанк» депозитний договір № SAMDN25000738833227 «Стандарт на 12 місяців» від 28 жовтня 2013 року і депозитний договір № SAMDNWFD0070577004401 «Депозит плюс на 12 місяців» від 17 квітня 2015 року.
Проценти за цими договорами нараховувалися на картковий рахунок №  НОМЕР_1 . 
7 травня 2015 року у зв`язку з помилкою при завантаженні банкнот у банкомат САНЕ 2226 відділення АТ КБ «ПриватБанк» по вул . Гагаріна, 4 в м. Нова Каховка Херсонської області банкомат замість купюр номіналом 100 гривень видавав купюри номіналом 500 гривень у кількості, що відповідала сумі транзакції у купюрах номіналом 100 гривень. 
Цього ж дня  ОСОБА_1 зі свого карткового рахунку №  НОМЕР_1 через зазначений банкомат здійснив транзакцію зі зняття коштів у сумі 4 000 гривень.
Посилаючись на видачу ОСОБА_1 20 000 гривень замість 4 000 гривень, АТ КБ «ПриватБанк» провів списання з рахунку №  НОМЕР_1 16 000 гривень процентів за вкладами як компенсацію надмірно виданих позивачу у зв`язку з помилкою у роботі банкомату коштів.
З поданих АТ КБ «ПриватБанк» доказів суд встановив, що відбулася помилка при завантаженні банкнот у банкомат САНЕ 2226, проте обставин, які беззаперечно підвереджують видачу ОСОБА_1 7 травня 2015 року 40 купюр номіналом 500 гривень на загальну суму 20 000 гривень, а не 8 купюр номіналом 500 гривень на загальну суму 4 000 гривень, судом не встановлено. 
Оцінивши докази щодо транзакцій, які проводилися з використанням банкомату САНЕ 2226 у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» по вул. Гагаріна, 4 в м. Нова Каховка Херсонської області 7 травня 2015 року, апеляційний суд дійшов висновку про їх суперечливість та неузгодженість, оскільки при поверненні клієнтами зайво отриманих коштів вони повертали купюри номіналом 100 гривень, а не 500 гривень, а інші докази являють собою документи із колонками цифрових позначень, з яких неможливе встановлення будь-яких обставин. 
Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти (стаття 1061 ЦК України).
Відповідно до пункту 1.7 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, проценти на вклад (депозит), залучений відповідно до договору банківського вкладу, нараховуються від дня, наступного за днем надходження до банку грошових коштів або банківських металів, до дня, який передує поверненню грошових коштів або банківських металів вкладнику або списанню з вкладного (депозитного) рахунку вкладника з інших підстав.
Згідно зі статтею 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Стаття 1071 ЦК України визначає, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (стаття 1073 ЦК України).
Згідно зі статтею 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. 
Суд апеляційної інстанції встановив відсутність беззаперечних доказів отримання  ОСОБА_1 7 травня 2015 року 20 000 гривень замість 4 000 гривень, тобто помилкову видачу йому банкоматом суми, більшої на 16 000 гривень від запитаної на видачу.  
Встановивши такі обставини і врахувавши відсутність судового рішення про стягнення з позивача 16 000 гривень, а також передбаченої законом чи договором правової підстави для списання з карткового рахунку  ОСОБА_1 нарахованих йому за договорами вкладів процентів, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідні дії банку щодо списання 16 000 гривень є неправомірними і ця сума підлягає стягненню на користь позивача. 
Доводи заявника про те, що банк правомірно здійснив відповідне списання коштів з карткового рахунку позивача, оскільки таке право банку передбачено Умовами і правилам надання банківських послуг, касаційний суд відхиляє.
Умови і правила надання банківських послуг, примірник яких долучений до матеріалів справи АТ КБ «ПриватБанк», не є складовою укладених між сторонами договорів, оскільки вони не підписані  ОСОБА_1 . Такі висновки відповідають висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
За таких обставин твердження АТ КБ «ПриватБанк» про наявність у нього права здійснити списання грошових коштів без погодження здійснення цієї операції із власником карткового рахунку є помилковими.
Посилання заявника на те, що у  ОСОБА_1 є непогашена кредитна заборгованість не мають правового значення, оскільки апеляційним судом встановлено, що 16 000 гривень списані із рахунку позивача саме як компенсація за надмірно видані йому у банкоматі 7 травня 2015 року грошові кошти.
Твердження заявника про те, що у справі достатньо доказів, які підтверджують допущену 7 травня 2015 року при завантаженні банкнот у банкомат САНЕ 2226 помилку та доводять отримання позивачем надлишкової суми у розмірі 16 000 гривень, касаційний суд вважає безпідставними. 
Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що сам лише факт помилки у роботі банкомата у відповідний день не доводить беззаперечно видачу позивачу більшої суми, ніж йому належала згідно із його запитом. 
Суд апеляційної інстанції у визначеному законодавством порядку оцінив подані сторонами докази і встановив, що вони не доводять отримання  ОСОБА_1 7 травня 2015 року 20 000 гривень замість 4 000 гривень у зв`язку з видачею банкоматом 40 купюр номіналом 500 гривень замість 100 гривень. Пояснення свідка  ОСОБА_2 про те, що при отриманні грошових коштів ОСОБА_1 видану йому суму не перерахував, однак ця сума видана йому купюрами номіналом 500 гривень у більшій кількості, ніж 8, суд відхилив, так як ці пояснення ґрунтуються на припущеннях свідка, яка дійсну кількість отриманих позивачем купюр не назвала.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів і встановлення на їх підставі нових обставин, що відповідно до статті 400 ЦПК України не відноситься до повноважень касаційного суду під час касаційного перегляду справи. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про  захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до часини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення  апеляційного суду без змін. 
Щодо судових витрат
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану його представником Сокуренко Наталією Вікторівною, залишити без задоволення. 
Рішення апеляційного суду Херсонської області від 3 квітня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Головуючий Судді:  	В. О. Кузнєцов  В. М. Ігнатенко  С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов