ПОСТАНОВА
Іменем України

27 лютого 2020 року 
Київ
справа №803/1834/17
адміністративні провадження №К/9901/6255/19
                                                      №К/9901/6257/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Губської О.А.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №803/1834/17
за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області, ОСОБА_2 , про визнання протиправними і скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційними скаргами Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Сеника Р.П., суддів: Онишкевича Т.В. Попка Я.С.,)

УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. У грудні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України, відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області,третя особа), ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просив:
1.1. визнати протиправним та скасувати наказ ДФС України від 07 вересня 2017 року № 2077-о «Про призначення ОСОБА_2 (С-648883) на посаду начальника управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС  у Волинській області;
1.2. визнати протиправним та скасувати наказ ДФС України від 07 вересня 2017 року № 2093-о «По особовому складу» в частині звільнення 15 вересня 2017 року підполковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-139006) з посади начальника управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Волинській області, зарахувавши у його розпорядження ГУ ДФС у Волинській області;
1.3. поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Волинській області ГУ ДФС у Волинській області, звернувши рішення суду в частині поновлення на посаді до негайного виконання.
2. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що саме по собі перетворення  одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення  з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження.
2.1. Позивач зазначає, що оскільки фактично ДФС України змінює лише назву структурних підрозділів в територіальних органах, то така зміна не може вважатися реорганізацією чи ліквідацією, а  тому не тягне за собою звільнення позивача.
2.2. Також позивачем звернуто увагу на те, що в даному випадку мало місце перетворення одного структурного підрозділу в інший структурний підрозділ із іншою назвою, але майже з однаковими завданнями і функціями, та зміна назви посади позивача не може бути підставою для звільнення його із займаної посади та зарахування в розпорядження органу внутрішніх справ.
2.3. Крім цього, ОСОБА_1 , вважаючи своє звільнення з посади незаконним також зазначає, що він має переважне право на залишення на роботі, водночас, звертає увагу про необґрунтоване неврахування відповідачем переважного права для залишення на посаді.
3. Відповідач позов не визнав. У запереченнях проти позову наполягав на безпідставності позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні з огляду на законність та обгрунтованність оскаржуваних наказів та, відповідно, наявність правових підстав для звільнення позивача з займаної посади.
4. У поясненнях до позову третя особа - ГУ ДФС у Волинській області також просить в задоволенні даного позову відмовити повністю.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
5. Наказом ДФС України від 16 лютого 2016 року  №360-о «Про призначення працівників податкової міліції» підполковника податкової міліції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Волинській області, звільнивши з посади начальника відділу власної безпеки при ГУ ДФС у Волинській області ГУ власної безпеки ДФС, встановивши посадовий оклад згідно із штатним розписом. 
6. 14 вересня 2017 року  ГУ ДФС у Волинській області прийнято наказ № 2631 «Про введення в дію переліків змін», відповідно до якого з метою приведення діяльність ГУ ДФС у Волинській області до вимог наказу ДФС від 11 січня 2016 року № 17 «Про введення в дію Структур територіальних органів ДФС та затвердження методичних рекомендацій щодо їх побудови» (із змінами, внесеними наказом ДФС від 07 вересня 2017 року № 591), введено в дію з 15 вересня 2017 року затверджені в. о. голови      ДФС переліки змін № 2 та № 3 до організаційної структури ГУ ДФС у Волинській області на 2017 рік і переліки змін № 4 та № 5 до штатного розпису ГУ ДФС у Волинській області, а також внесені зміни до додатка до наказу ГУ ДФС у Волинській області від 01 лютого 2016 року № 99 «Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису» (додаток 1) та Переліку індексів структурних підрозділів ГУ ДФС в області, затверджених наказом ГУ ДФС у Волинській області від 01 лютого 2016 року № 99 (додаток 2).
7. Відповідно до додатку 1 до наказу ГУ ДФС у Волинській області від 14 вересня 2017 року № 2631 Зміни до додатка до наказу ГУ ДФС у Волинській області від 01 лютого 2016 року № 99 «Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису», було вилучено рядок « 03-20-22 Управління внутрішньої безпеки - 15» та доповнено рядком « 03-20-22 Управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Волинській області - 15».
8. З додатку 2 до наказу ГУ ДФС у Волинській області від 14 вересня 2017 року №2631      Зміни до Переліку індексів структурних підрозділів ГУ ДФС в Волинській області, затверджених наказом ГУ ДФС у Волинській області від 01 лютого 2016 року № 99, вбачається вилучення рядків «Управління внутрішньої безпеки 03-20-22; відділ оперативних заходів 03-20-22-01; організаційно-аналітичний відділ 03-20-22-02» та доповнення рядками «Управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Волинській області 03-20-22; Перший відділ 03-20-22-01; Другий відділ 03-20-22-02; Організаційно-аналітичний сектор 03-20-22-03».
9. В подальшому, 07 вересня 2017 року в. о. голови ДФС України видано наказ №2093-о «По особовому складу» (з яким позивач був ознайомлений 16 листопада 2017 року), відповідно до якого у зв`язку із здійсненням організаційно-штатних заходів, на підставі підпункту «в» пункту 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення №114) ОСОБА_1 звільнено з 15 вересня 2017 року з посади начальника управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Волинській області, зарахувавши у розпорядження ГУ ДФС у Волинській області.
10. Наказом в. о. голови ДФС України від 07 вересня 2017 року № 2077-о «Про призначення ОСОБА_2 » полковника податкової міліції ОСОБА_2 було призначено на посаду начальника управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Волинській області ГУ ДФС у Волинській області, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу оперативних заходів управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Вінницькій області, встановивши посадовий оклад згідно із штатним розписом.
11. Вважаючи накази відповідача протиправними та такими, що суперечать нормам діючого законодавства, та посилаючись на те, що звільнення проведено з порушенням встановленого порядку, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
12. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2019 року, позов задоволено частково.
12.1. Визнано  протиправним та скасовано наказ ДФС України від 07 вересня 2017 року № 2093-о «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Волинській області, зарахувавши у розпорядження ГУ ДФС у Волинській області.
12.2. Поновлено ОСОБА_1  на посаді начальника управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Волинській області з 15 вересня 2017 року.
12.3. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
12.4. Рішення суду в частині поновлення позивача  на посаді начальника управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Волинській області з 15 вересня 2017 року звернуто до негайного виконання.
13. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що оскільки відповідачем не надано інших доказів, які б свідчили про фактичне проведення організаційно-штатних заходів, та інших підстав для зарахування в розпорядження органу, окрім як здійснення організаційно-штатних заходів Положенням №114 не передбачено, зарахування позивача у розпорядження ГУ ДФС у Волинській області здійснено ДФС України без законних на те підстав.
13.1. Окрім того, суди попередніх інстанцій вказали про відсутність змін організаційно-штатної структури управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Волинській області та зазначили, що всі зміни та нововведення є фактично оптимізацією існуючої системи підрозділів ДФС України, оскільки жодних змін в структурі ГУ ДФС у Волинській області не відбулось, в той час як виведення зі структури управління внутрішньої безпеки та введення до структури управлінь (відділів) внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС не може розцінюватись як реорганізація чи перетворення такого управління.

IV. Касаційне оскарження
14. У касаційних скаргах ДФС України та ГУ ДФС у Волинській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права в частині задоволення позовних вимог, просять скасувати рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2019 року, ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.
14.1. В обґрунтування касаційних скарг ДФС України та ГУ ДФС України у Волинській області зазначають, що суд не може вказувати на порядок добору до органів ДФС України та визначати, як саме цей добір має бути проведений, а також давати інші рекомендації або вказівки щодо побудови внутрішньої структури ДФС України та її територіальних органів.
14.2.Також скаржники вказують на те, що при зарахуванні в розпорядження особа звільняється тільки з займаної посади, тобто припиняє виконувати свої посадові обов`язки, та водночас, залишається на службі в органах ДФС України, продовжуючи отримувати грошове забезпечення за останньою основною штатною посадою.
15. У відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що оскаржувані рішення судів першої та  апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить відмовити в задоволенні касаційних скарг відповідача та третьої особи і залишити в силі рішення судів попередніх інстанцій.
16. Верховний Суд ухвалами від  27 березня 2019 року та 03 квітня 2019 року відкрив провадження у справі за касаційними скаргами відповідно ДФС України та ГУ ДФС України у Волинській області на рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у даній справі.
17. В подальшому, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Білоуса О.В., відповідно до рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14, розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл касаційних скарг, зокрема, касаційних скарг у справі №803/1834/17  (провадження №К/9901/6255/19 та №К/9901/6257/19).
18. Протоколами повторного автоматизованого розподілу від 06 червня 2019 року касаційні скарги у справі №803/1834/17 (провадження №К/9901/6255/19 та №К/9901/6257/19) передано на розгляд колегії суддів у складі: Калашнікової О.В. (головуючий суддя), судді: Білак М.В., Губської О.А.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
19. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
21. Пунктом 353.1 статті 353 Податкового кодексу України встановлено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
22. Відповідно до пункту 7 Положення «Про Державну фіскальну службу України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року      №236 Державна фіскальна служба України здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС України та її територіальні органи є органами доходів і зборів. У складі ДФС та її територіальних органах діють підрозділи податкової міліції.
23. Порядок проходження служби в органах внутрішніх справ встановлений Положенням №114, пунктом 8 якого передбачено, що дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться: 
- за станом здоров`я - відповідно до висновків військово-лікарської комісії; 
- у зв`язку із скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі; 
- за власним бажанням - при наявності причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків; 
- у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства, відомства (організації, установи); 
- за службовою невідповідністю; 
- у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, пов`язаного з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції", або кримінального правопорушення; 
- через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; 
- у зв`язку з не проходженням випробування в період іспитового строку; 
- у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі.
24. Відповідно до підпунктів «в», «г» пункту 40 Положення № 114 призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується таке: при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб. У виняткових випадках, пов`язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців, допускається з дозволу Міністра внутрішніх справ. До цього строку не зараховуються періоди перебування в установлених цим Положенням відпустках (крім відпусток по вагітності, родах і догляду за дитиною), на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах; переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу має здійснюватися, як правило, без зарахування їх у розпорядження відповідного органу внутрішніх справ; призначення на посади осіб, які перебувають у розпорядженні відповідного органу, провадиться в найкоротший строк, але не пізніше двох місяців із дня звільнення їх з посади.
25. Пунктом 42-43 Інструкції №114 передбачено, що переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу провадиться:
а) на вищі посади - в порядку просування по службі;
б) на рівнозначні посади - у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю;
в) у зв`язку з початком навчання у закладах Міністерства внутрішніх справ - при звільненні зі штатної посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;
г) на нижчі посади - за підставами, передбаченими пунктом 45 цього Положення.

VI. Позиція Верховного Суду
26. Статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
27. Відповідачем та третьою особою ГУ ДФС у Волинській області оскаржуються рішення судів першої та апеляційної інстанцій лише в частині позовних вимог, які задоволені, тому оскаржувані рішення судом касаційної інстанції перевіряються лише в цій частині в межах доводів та вимог касаційних скарг.
28. Предметом розгляду даної справи є надання правової оцінки законності чи незаконності наказу відповідача про звільнення полковника податкової міліції ОСОБА_1 з посади начальника управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Волинській області із зарахуванням його у розпорядження останнього.
29. Судами попередніх інстанцій вірно звернуто увагу на те, що в разі визнання незаконності вказаного наказу, належним способом захисту прав позивача у судовому порядку є скасування такого наказу суб`єкта владних повноважень та поновлення позивача на відповідній посаді.
30. Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, підставою для прийняття оскаржуваного позивачем наказу від 07 вересня 2017 року № 2093-о «По особовому складу» вказано здійснення організаційно-штатних заходів відповідно до пп. «в» пункту 40 Положення № 114.
31. При цьому, вирішуючи спір по суті позовних вимог, судами зазначено, що відповідно до зазначеного в оскаржуваному наказі підпункту «в» пункту 40 Положення №114 встановлено, що призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. Враховується наступне: при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб.
У виняткових випадках, пов`язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців, допускається з дозволу Міністра внутрішніх справ. До цього строку не зараховуються періоди перебування в установлених цим Положенням № 114 відпустках (крім відпусток по вагітності, родах і догляду за дитиною), на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах.
32. Отже, з урахуванням вказаних вимог Положення №114, суди дійшли висновку, що  підстав для зарахування особи середнього, старшого та вищого начальницького складу в розпорядження органу ДФС України, окрім здійснення ним орнанізаційно-штатних заходів, немає.
33. Крім того, колегія суддів зазначає, що питання звільнення при проведенні організаційно - штатних заходів спеціальним законодавством не врегульовано, а тому в цій частині слід застосовувати норми трудового законодавства.
34. Так, відповідно до частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
35. Зміна найменування бюджетної установи, її структури та штатного розпису є її реорганізацією. В юридичній практиці така форма реорганізації називається перетворенням.
36. Переведення працівників з однієї посади на іншу чи з одного структурного підрозділу до іншого здійснюється в разі, якщо діяльність бюджетної установи не припиняється, але змінюються її повноваження, структура чи штатний розпис, тобто проводяться організаційно-штатні заходи, реорганізація.
37. Можливість для звільнення працівників у разі реорганізації підприємства, допускається тільки за умови скорочення штату або чисельності працівників.
38. Згідно з частинами другою та третьою статті 36 КЗпП України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.
39. Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню.
40. Займана позивачем до звільнення посада не скорочувалась та не виключалась, фактично змінилась тільки її назва (з начальника відділу внутрішньої безпеки - на начальника відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Волинській області), що обумовлено зміною назви самого Управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Волинській області.
41. Тобто, в даному випадку мало місце перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший структурний підрозділ із іншою назвою, але майже з однаковими завданнями і функціями, та зміна назви посади позивача, що не може бути підставою для звільнення із займаної посади та зарахування в розпорядження органу внутрішніх справ.
42. Крім того, судом апеляційної інстанції обґрунтовано зауважено, що штатний розпис управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Волинській області в порівнянні з штатним розписом управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Волинській області не містить змін щодо посади керівника, а саме начальника Управління внутрішньої безпеки та посадовий оклад начальника Управління, якого введено із штатного розпису, та посадовий оклад керівника, якого введено до штатного розпису, однаковий (2281 грн.)
43. При вирішенні даного спору, судами вірно звернуто увагу на те, що норми Положення про управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Волинській області, що затверджене наказом ГУ ДФС у Волинській області від 15 листопада 2016 року №1367 та Положення про управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Волинській області ГУ ДФС у Волинській області, що затверджене наказом ГУ ДФС у Волинській області №2867 від 02 жовтня 2017 року, свідчать про те, що всі зміни та нововведення є фактично оптимізацією існуючої системи підрозділів ДФС України, оскільки жодних змін в структурі ГУ ДФС у Волинській області не відбулося, в той час як виведення зі структури управління внутрішньої безпеки та введення до структури управлінь (відділів) внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Волинській області ГУ ДФС у Волинській області не може розцінюватись як реорганізація чи перетворення такого управління.
44. Таким чином, доводи, які зазначені відповідачем та третьою особою - ГУ ДФС у Волинській області в касаційних скаргах про здійснені зміни організаційно-штатної структури управління внутрішньої безпеки, не відповідають дійсності.
45. Колегія суддів також погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності доказів наявності дозволу керівника ДФС на перебування ОСОБА_1 у розпорядженні.
46. При цьому, з урахуванням наявності в табелі обліку робочого часу стосовно позивача сім робочих днів та відсутності  доказів лікування або обстеження його у лікувальних закладах, судами зроблено обґрунтований висновок щодо протиправності прийняття відповідачем оскаржуваного наказу про звільнення позивача із займаної посади.
47. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що при звільненні позивача з посади, відповідачем не була дотримана встановлена трудовим законодавством процедура звільнення, а тому і наказ ДФС України № 2093-0 від 07 вересня 2017 року щодо звільнення позивача із займаної посади є протиправним та підлягає скасуванню.
48. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
49. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
50. Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційні скарги Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення.
2. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2019 року залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

____________
____________
____________
О.В. Калашнікова
М.В. Білак
О.А. Губська 
Судді Верховного Суду