33/804/61/20 
                                                                                221/8059/19 
                                               
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року        м. Маріуполь
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Свіягіна І.М.,
за участю секретаря судового засідання    Параскєвіної Н.П.,
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката           Сагірова Ф.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Сагірова Ф.П. на постанову судді Волноваського районного суду Донецької області від 09 січня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.,
в с т а н о в и л а:
згідно постанови суду ОСОБА_1 , 12.10.2019 року о 01 год. 20 хв., керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , на у смт.Новотроїцьке, Волноваського району, Донецької області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від продуття алкотесту «Драгер» чи проходження медичного обстеження ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 09 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
На зазначену постанову захисник ОСОБА_1 – адвокат Сагіров Ф.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню та провадження по справі закрити, у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення. 
Посилався на те, що 12 жовтня 2019 року його підзахисний не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Більш того, при складанні протоколу ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що він з ОСОБА_3 був у знайомих, де випив, у зв`язку з чим попросив останню сісти за кермо. Під час поїздки, вони з ОСОБА_3 сварились через те, що вона, на його думку, не правильно керувала його автомобілем.
Вона зупинила машину на узбіччі, забрала його водійське посвідчення, закрила автомобіль та з ключами пішла додому, а ОСОБА_1 залишився спати в авто.
Колі до транспортного засобу підійшли працівники поліції та почали складати протокол за те, що він не пристебнутий ременями безпеки, ОСОБА_1 пояснював, що не керував, а тому не повинен бути пристебнутий.
Однак, не зважаючи на це, працівники поліції почали вимагати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Від продуття алкотестеру «Драгер» ОСОБА_1 дійсно відмовився, оскільки це правило розповсюджується на водіїв, яким він в той час не був.
Крім того, його підзахисний звертав увагу поліцейських, що двигун автомобіля був холодний, що свідчило про те, що він тривалий час не працював. 
Зауважує, що судом не взяті до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 фізично не міг керувати транспортним засобом, оскільки в нього були відсутні ключи.
Також зазначає, що в справі не має доказів того, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в справі про адміністративне правопорушення не має відеозапису, який би підтвердив це.
Заслухавши адвоката Сагірова Ф.П., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, вважаю що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова судді скасуванню.

В роз`ясненнях, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення ж своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не дотримався, через що постанова суду підлягає скасуванню, виходячи з такого. 

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від провадження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений за порушення п.2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановлений законом спосіб.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції до суду надані протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 011230 від 12 жовтня 2019р. (а.с.2), письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4,5).

Однак, з таким висновком суду щодо наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, погодитись неможливо.

Згідно правової позиції, викладеної в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також у справах про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортними засобами слід розуміти як виконання водія під час руху такого засобу. Порушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Судом першої інстанції не взяті до уваги пояснення допитаної у якості свідка ОСОБА_3 відповідно до яких 12.10.2019 року вона перебувала у гостях разом з ОСОБА_1 . Оскільки останній випив, попросив відвезти його додому на його автомобілі. За кермом перебувала ОСОБА_3 . По дорозі вони посварилися, тому, доїхавши до населеного пункту Новотроїцьке Волноваського району Донецької області, вона залишила його в автомобілі, закрила, забрала посвідчення водія, щоб він нікуди не поїхав та пішла додому. При цьому зазначила, що залишила йому технічний паспорт на автомобіль. Вранці дізналася, що до автомобіля ОСОБА_1 під`їжджав патрульний автомобіль та на нього було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

У зв`язку з тим, що у справі про адміністративне правопорушення відсутній відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 автомобілем, слід визнати, що в матеріалах справи відсутні докази саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Отже, в матеріалах справи не має беззаперечних доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Враховуючи те, що судом першої інстанції не було звернуто увагу на зазначені вище факти і їм не надано належної оцінки, постанова районного суду від 09 січня 2020 року підлягає безумовному скасуванню в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 294 КпАП України, 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Сагірова Ф.П. задовольнити частково.
Постанову судді Волноваського районного суду Донецької області від 09 січня 2020 року, щодо ОСОБА_1 , якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. – скасувати.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й  оскарженню не підлягає. 

Суддя Донецького апеляційного суду    Свіягіна І.М.