Ухвала
 
17 січня 2020 року
м. Київ
 
справа №522/6789/15-ц
провадження № 61-115ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду 
м. Одеси від 20 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 01 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Прогрес-Риелт», Приватного підприємства «Перспектива-Ріелтор» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд сприяння добудові» про невиконання договору про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно директора
ОСОБА_2 , а саме на фірму ПП «Фірма-Ніко».
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, у задоволенні заяви 
ОСОБА_1  про забезпечення позову відмовлено.
У грудня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси 
від 20 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, у якій скаржник посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.
Пунктами 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, які є предметом оскарження 
у касаційному порядку, а саме: 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову 
у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства 
є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Чинною редакцією ЦПК України не передбачено права на оскарження у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпечені позову, після її перегляду в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками апеляційного перегляду ухвали місцевого суду, також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку.
Відсутність передбаченого процесуальним законом права на касаційне оскарження ухвали суду про відмову у забезпечені позову після перегляду в апеляційному порядку унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові 
від 15 травня 2019 року у справі № 755/10786/16-ц (провадження №61-44154сво18) дійшов висновку, що ухвали вказані у пункті 4 частини першої статті 353 ЦПК України, після їх перегляду в апеляційному порядку, не можуть бути предметом оскарження 
у суді касаційної інстанції (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України). При цьому, системний аналіз пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України дозволяє дійти висновку про те, що в касаційному порядку може бути оскаржена ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову після її апеляційного перегляду. Визначальним 
у цій правовій ситуації є не те, яке судове рішення ухвалив суд апеляційної інстанції, 
а те, що апеляційний суд переглядав ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову, яка після апеляційного перегляду може бути оскаржена в касаційному порядку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури 
у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду 
м. Одеси від 20 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 01 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Прогрес-Риелт», Приватного підприємства «Перспектива-Ріелтор» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд сприяння добудові» про невиконання договору про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                   Є. В. Краснощоков