П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
12 лютого  2020  року                                                                    м. Київ
                                                                                              Справа №755/8749/16-ц
 
Резолютивна частина постанови оголошена 12 лютого 2020 року
Повний текст постанови складено 17 лютого 2020 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                   судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи:     позивач          ОСОБА_1 
                        відповідачі    Дніпровська районна в м. Києві державна                                  адміністрація, ОСОБА_2 ,                      ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
 
розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , яка діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва, ухваленого суддею Яровенко Н.О. 25 червня 2019 року, повний текст рішення виготовлено 08 липня 2019 року в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним ордеру на житлове приміщення, -
 
Справа №755/8749/16-ц	 	 	
№ апеляційного провадження:22-ц/824/2045/2020	 	 	
Головуючий у суді першої інстанції:Яровенко Н.О.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.	 	
В С Т А Н О В И В:
            В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпровської РДА у м. Києві, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування розпорядження. 
            В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 22 жовтня 2001 року вона отримала кімнату розміром 17,80 кв.м. в гуртожитку, а саме в комунальній квартирі АДРЕСА_1 на підставі ордеру, що був виданий на три особи, а саме на: ОСОБА_1 , її сина ОСОБА_6 та її дочку ОСОБА_7 , однак, в кімнаті вона зареєструвалася одноособово без дітей. 20 квітня 2004 року її родина стала на квартирний облік до загальної черги. 30 березня 2005 року її родина була зареєстрована в кімнаті розміром 17,80 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2 у різні роки з 2006 по 2008 роки. В комунальній кватирі АДРЕСА_1 мешкає 8 родин, які займають 8 окремих кімнат. У вересні 2015 року у квартирі звільнилася кімната розміром 19,20 кв.м., на яку претендувало 3 родини. Розпорядженням Дніпровської РДА в м. Києві № 119 від 11 березня 2016 року їй відмовлено у наданні (приєднанні) вільної кімнати розміром 19,20 кв.м. в комунальній квартирі АДРЕСА_1 . Однак, вважає це розпорядження протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки її родина має право стати на квартирний облік, а відповідачем Дніпровською РДА у м. Києві порушено Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.
            Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року в позові ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним ордеру на житлове приміщення - відмовлено.
            Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача ОСОБА_5 , подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
            В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_1 та її ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги.
            Представник Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Яценюк Л.П. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
            Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи неодноразово повідомлялися шляхом направлення судових повісток за адресою, зазначеною в позовній заяві, про те судові повітки поверталися з відміткою поштового відділення за закінченням строку зберігання. 
Крім того, відповідачі неодноразово повідомлялися про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України.
Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.
            Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення відповідачіву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.
За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.
Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.
За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
            Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
            Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
            Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_3 .
            Будинок АДРЕСА_4 був гуртожитком та перебував у віданні Київської міської клінічної лікарні № 2.
            Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 106 від 04.02.2001 року будинок по АДРЕСА_4 прийнятий до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва (а.с.233).
            Квартира АДРЕСА_5 є комунальною та складається з 8-ми кімнат.
            Позивач ОСОБА_1 була поселена в гуртожиток в зв`язку з роботою в ЛШМД на підставі ордеру № 1238 від 20.02.2001 року, який наданий на сім`ю із трьох осіб: її, сина ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_7 (а.с.164).
            В подальшому ОСОБА_1 , згідно розпорядження № 209 від 17.02.2005 року, був виданий ордер № 3115 серія Б на квартиру АДРЕСА_2 на зайняття жилого приміщення жилою площею 17,8 кв.м. (а.с.165).
            ОСОБА_1 перебуває на обліку потребуючих поліпшення житлових умов в Дніпровському районі м. Києва згідно розпорядження № 470 від 20.04.2004 року на загальних підставах складом сім`ї із 5-ти осіб, а саме: вона, син ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_8 , онук ОСОБА_9 , онука ОСОБА_10 (а.с.231).
            Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були переселені до будинку АДРЕСА_4 з гуртожитку по АДРЕСА_6 в зв`язку з його реконструкцією.
            На сім`ю з трьох осіб ОСОБА_2 (він, дружина та син) був виданий ордер № 2654 серії Б від 09.06.2004 року на зайняття жилого приміщення жилою площею 18,0 кв.м. в комунальній квартирі за адресою АДРЕСА_7 (т.1 а.с.232).
            ОСОБА_2 був прийнятий на квартирний облік Дніпровського району м. Києва згідно розпорядження № 28 від 27.01.2009 року, як громадянин, справи яких прибули з інших районів та вважати на квартирному обліку з 28.12.1992 року на загальних підставах (а.с. 236).
            Згідно повідомлення №2 від 24.09.2015 року в квартирі АДРЕСА_1 звільнилась житлова кімната площею 19,2 кв.м. Дана кімната є спірною (т.1 а.с.235).
            В судовому засіданні встановлено, що на спірну кімнату претендувало три сім`ї: ОСОБА_11 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 
            11 березня 2016 року відповідно до п. 1 Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 119 «Про надання житлової площі та інші квартирні питання» ОСОБА_2 на сім`ю з 3-х осіб: він, дружина та син, надано одну кімнату житловою площею 19,2 кв.м. в комунальній квартирі АДРЕСА_1 . Проживають в іншій приватизованій кімнаті площею 19,00 кв.м цієї ж комунальної квартири, де всього зареєстровано 3 особи.
            Відповідно до п. 2 вказаного розпорядження відмовлено ОСОБА_1 в наданні цієї кімнати в зв`язку з наданням її ОСОБА_2 (а.с.160, 234).
            Відмовляючи в задоволенніпозовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що черга позивача на отримання житлового приміщення по даті прийняття на облік не надійшла. При наданні спірного житлового приміщення була врахована черговість надання житлових приміщень у відповідності до ч. 4 ст. 43 ЖК УРСР. 
            Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, так як він не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на нормах матеріального права.
            За змістом статті 54 ЖК УРСР ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім`ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Правила, передбачені частинами першою і другою цієї статті, застосовуються незалежно від належності жилого будинку. Якщо ізольоване приміщення, що звільнилося, не може бути відповідно до правил частини другої цієї статті передано наймачеві, який проживає в цій квартирі, його надають іншим особам у загальному порядку.
            З наданих суду документів вбачається, що відповідачі не є наймачами, а є власниками частини цієї ж комунальної квартири, тому правових підстав для застосування при вирішенні даного спору ч. 2 ст. 54 ЖК УРСР не має.
            Оскільки відповідачі не є наймачами, спірне ізольоване житлове приміщення повинно бути надане у загальному порядку відповідно до ч. 5 ст. 54 ЖК УРСР.
            Наведене узгоджується  з висновком, викладеним у Постанові ВС від 04 червня 2018 року у справі №756/1220/16-ц.
Відповідно до статті 43 Житлового кодексу Української PCP громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Статтею 30 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» визначені повноваження виконавчих органів сільських,селищних та міських рад, до яких, зокрема, належить облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.
Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації) № 1017 від 11 вересня 2014р. «Про деякі питання розподілу житлової площі в місті Києві» визначено, що розподіл та передачу в установленому порядку житлових приміщень районним в місті Києві державним адміністраціям від імені виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснює Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з урахуванням загальноміського автоматизованого банку даних «Квартоблік».
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі станом на 11 березня 2016 року не перебували у позачерговому списку на отримання житла, а перебували на квартирному обліку з 28 грудня 1992 року на загальних підставах.
Відповідно до матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку потребуючих поліпшення житлових умов в Дніпровському районі м. Києва згідно розпорядження № 470 від 20.04.2004 року на загальних підставах складом сім`ї із 5-ти осіб, а саме: вона, син ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_8 , онук ОСОБА_9 , онука ОСОБА_10 і займає кімнату розміром 17,80 кв.м. а відтак на одну особу припадає 3,56 кв.м. житла. 
            Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 11 березня 2016 року №119 «Про надання житлової площі та інші питання» яким відмовлено ОСОБА_1 в передачі на родину із п`яти осіб звільненої кімнати площею 19,20 кв.м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1 є незаконним, оскільки прийнято з порушенням Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень.
            Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЖК УРСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.
            Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав про надання спірного житлового приміщення відповідачам, та виданий з порушенням прав позивача, які на час видачі ордеру ОСОБА_2 мала перед ним переважнне право на отримання спірної кімнати, ордер  №013528 серія Б виданий 29 березня 2016 року на підставі Розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації від 11 березня 2016 року  ОСОБА_2 з сім`єю з 3 осіб на право зайняття жилого приміщення жилою площею 19,20 кв.м., яке складається з 1 кімнати в комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до вимог ст.59 ЖК України підлягає визнанню недійсним.
            Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений  позивачем при зверненні до суду з позовом в сумі 1256 гривень та судовий збір сплачений позивачем за подачцу апеляційної скарги в сумі 1884 гривні.
Керуючись ст.ст.268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2019  року  -  скасувати та ухвалити нове судове рішення, наступного змісту.
            Позов ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним ордеру на житлове приміщення задовольнити частково.
            Визнати недійсним  ордер №013528 серія Б виданий 29 березня 2016 року на підставі Розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації від 11 березня 2016 року  ОСОБА_2 з сім`єю з 3 осіб на право зайняття жилого приміщення жилою площею 19,20 кв.м. яке складається з 1 кімнати в комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_5 .
            Визнати незаконним розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 11 березня 2016 року №119 про відмову ОСОБА_1 у передачі на родину із п`яти осіб звільненої кімнати площею 19,20 кв.м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1 .
            Стягнути з відповідачів Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_8 ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви з кожного по 418 гривень 66 копійок та за подання апеляційної скарги з кожного по  628 гривень.
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:                                         А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                            Л.Д. Поливач
 
                                                                       О.І. Шкоріна