КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа 2-2105/10                                                                                   Головуючий у І інстанції - Чирка С.С.  
апеляційне провадження №22-ц/824/743/2020                                 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
 11 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів  Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,
за участю секретаря  Покраси В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на  ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича щодо винесення постанови від 27.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження,-    
  
                                                                          встановив:
 18.09.2019 року до суду звернувся представник скаржника ОСОБА_4. із даною скаргою на дії приватного виконавця Телявського А.М. щодо винесення постанови від 27.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження. Вимоги скарги обґрунтував тим, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича від 27.08.2019 року відкрито виконавче провадження № 59904211 з виконання виконавчого листа № 2-2105/2010 від 25.05.2011 року, виданого на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2010 року по справі № 2-2105/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа заборгованості за кредитним договором № 16-07-Ид/19 від 23.03.2007 у розмірі 4 185 440,00 грн. та за кредитним договором № 20-08-ИпЛ/19 від 18.04.2008 у розмірі 1 289 733,90 грн.
20.08.2019 року Державною іпотечною установою подано до приватного виконавця Телявського А.М. письмову заяву про примусове виконання вищезазначеного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської від 04.11.2010 року по справі №2-2105/2010.
При цьому, у вищезазначеній заяві стягувачем зазначено про те, що ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Скаржник вважає, що приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявський А.М. не мав права відкривати виконавче провадження з виконання виконавчого документа, місце виконання якого знаходиться у межах іншого округу. Так, адреса проживання боржника у виконавчому листі зазначена як АДРЕСА_2 .
Жодних інших доказів (документів), які б спростовували вищевказану інформацію або підтверджували проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , представником Державної іпотечної установи надано не було, та приватним виконавцем не направлено жодних запитів щодо перевірки даної інформації.
В зв`язку з цим, просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича щодо винесення постанови від 27.08.2019 про відкриття виконавчого провадження №59904211 з виконання виконавчого листа №2-2105/2010 від 25.05.2011, виданого на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2010 по справі №2-2105/2010. Скасувати постанову від 27.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59904211 з виконання виконавчого листа №2-2105/2010 від 25.05.2011, виданого на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2010 по справі №2-2105/2010 про стягування з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, заборгованості за кредитним договором №16-07-Ид/19 від 23.03.2007 у розмірі 4 1875 440,00 грн. та за кредитним договором №20-08-Ип/19 від 18.04.2008 у розмірі 1 289 733,90 грн. (а.с. 1-5).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 року скаргу залишено без задоволення.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції,  ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.
    Апеляційну скаргу мотивував тим, що приватний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження з виконання виконавчого документа, місце виконання якого знаходиться у межах  іншого виконавчого округу. Вказує, що стягувач навмисно вказував недостовірну інформацію про адресу боржника. Жодних доказів на підтвердження проживання скаржника за адресою: АДРЕСА_1 надано не було. Зазначається, що відповідно до ч.ч.2,5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчий документ за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи. Вказує, що виконавчий документ, який пред`явлено не за місцем виконання, з метою дотримання норм Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», повинен був бути повернутий стягувачеві, чого приватним виконавцем зроблено не було.
          Враховуючи викладене просив ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 року скасувати  та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу.
       24 грудня 2018 року від Державної іпотечної установи надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що до заяви про відкритя виконавчого провадження додавалась копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.03.2007 року, який було укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 де місцем проживання останнього згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки: АДРЕСА_3 .
      Вказують, що відповідно до чинного законодавства Державна іпотечна установа має право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватним виконавцем.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Судом першої інстанції встановлено, що 25.05.2011 року Бориспільський міськрайонний суд Київської на виконання рішення від 04.11.2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Центральне регіональне управління «Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора (№ 2-2105/2010) видав виконавчий лист (а.с.6-7).
27.08.2019 року представник стягувача Державної іпотечної установи направив заяву до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявському А.М. про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначив місце реєстрації проживання боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).
На підставі заяви представника Держаної іпотечної установи про відкриття виконавчого провадження від 20 серпня 2019 року (а.с. 8-10), 27 серпня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Телявським А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-2105/2010, виданим Бориспільським міськрайонним судом Київської області 25 травня 2011 року (а.с. 12).
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена в заяві стягувача адреса боржника є місцем виконання виконавчого округу міста Київ в зв`язку з чим оскаржувана постанова приватного виконавця прийнята відповідно до положень закону.
Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належать стягувачу.
Приватний виконавець не має обов`зку перевіряти місцезнаходження боржника, яке зазначено стягувачем у заяві, тому у нього не було підстав вважати, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем проживання боржника та повертати його стягувачу.
    Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1-3,5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
 У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 4 цього Закону у виконавчому документі зазначаються:
повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
Частиною 2 ст. 25 Закону  України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах АРК, області або міста Київа чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Згідно з п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
З матеріалів справи вбачається, що у пред`явленому приватному виконавцю стягувачем виконавчому листі зазначено про те, що постійне або останнє місце проживання боржника вказана адреса: АДРЕСА_2 . 
У заяві про примусове виконання рішення суду стягувачем зазначено місце реєстрації боржника: АДРЕСА_1 . 
З викладеного вбачається, що адреса боржника зазначена у виконавчому листі знаходиться у межах іншого виконавчого округу в зв`язку з чим відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець мав виконавчий документ повернути стягувачу, оскільки його пред`явлено не за місцем виконання, а не виносити постанову про відкриття виконавчого провадження.
Доводи приватного виконавця, Державної іпотечної установи про те, що до заяви про примусове виконання рішення було надано докази адреси боржника, а саме договір купівлі-продажу земельної ділянки та Державний акт на право власності на земельну ділянку, де було зазначено адресу: АДРЕСА_1 , не приймаються судом до уваги, оскільки ця адреса значиться станом на 23.03.2007 року у договорі купівлі-продажу та 22.02.2001 року у держакті, в той час як виконавчий лист виданий 25.05.2011 року тобто пізніше.
Вказані обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, залишились по-за увагою суду першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.
За таких обставин апеляційна скарга заслуховує на увагу, оскільки подана ОСОБА_2 скарга на дії та рішення приватного виконавця є обґрунтована.
Згідно ч. 2 ст. 251 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скаргі суд визнає рішення, дії чи бездіяльність неправомірними.
Керуючись ст.ст.7,251,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, - 
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 задовольнити.  
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.
Скаргу  ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича щодо винесення постанови від 27.08.2019 року про відкриття виконавчого провадженнязадовольнити.
Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, щодо винесення постанови від 27.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59904211 з виконання виконавчого листа №2-2105/2010 від 25.05.2011 року, виданого на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2010 року по справі №2-2105/2010 року.
Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича від 27.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59904211з виконання виконавчого листа №2-2105/2010 від 25.05.2011 року, виданого на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2010 року по справі №2-2105/2010 року, про стягнення з ОСОБА_1   на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, заборгованості за кредитним договором №16-07-Ид/19 від 23.03.2017 року у розмірі 4 185 440, 00 грн. та за кредитним договором №20-08-Ип/19 від 18.04.2008 року у розмірі 1 289 733,90 грн.
 Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 12 лютого2020 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                      В.В. Гуль
 
Судді                                                                         Л.П. Сушко
 
                                                                                   О.І. Сліпченко