ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/769/20 Справа № 214/7173/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,
за участю секретаря - Порубай М.Л., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна", третя особа без самостійних вимог - Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування,–

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є працівником ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг». Даним підприємством в його інтересах як вигодонабувача було укладено договір добровільного медичного страхування № 99-94/64-2017/1.1.2 від 01.08.2017 року на період 01.08.2017 року – 31.07.2018 року. У січні 2018 року з ним стався страховий випадок, коли він перебував в м. Києві. Його було госпіталізовано до Державної установи «Інститут серця МОЗ України» з діагнозом: пролапс обох стулок мітрального клапана опорним кільцем № 32. За таких умов, перебуваючи на післяопераційному періоді, він не міг своєчасно повідомити страховика про факт страхового випадку, оскільки картки застрахованої особи у нього не було. Проте, одразу після настання можливості, а саме – 07.02.2018 року, він за допомогою свого батька звернувся письмово до відповідача з заявою про здійснення страхового відшкодування. Але відповіді він так і не отримав. 29 травня 2018 року ПАТ «СК «Країна» було надано відповідь на адвокатський запит та повідомлено, що страховиком було зроблено висновок про відсутність підстав для здійснення страхового відшкодування про що його начебто повідомлено письмово листом № 4862 від 29.05.2018 року. Однак, жодного листа від відповідача, про наслідки розгляду його заяви він не отримував. Більше того, позивач стверджує, що зі слів відповідача, рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування прийнято ним у травні 2018 року, через чотири місяці після його звернення, що є порушенням положень діючого законодавства у сфері страхування та умов договору страхування. З причинами відмови у здійсненні страхового відшкодування позивач не погоджується. Вказує, що проведення операції було необхідне було для збереження його життя, а не пластичної операції у розумінні естетичних побажань клієнта. Крім того, позивач вважає, що діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20 000,00 грн.
Враховуючи вищезазаначене, позивач просив стягнути з відповідача ПАТ «СК «Країна» на його користь суму страхового відшкодування за договором добровільного медичного страхування в розмірі 100 000, 00 грн., пеню в розмірі 702 00, 00 грн., 3% річних в сумі 1923,29 грн., інфляційні збитки в сумі 1 710, 00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 20 000, 00 грн.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2019 року у задоволені позову відмовлено. 
Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та на неправильне застосування норм матеріального права.
ПАТ “СК “Країна” відповідно до ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2019 року — залишити без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.
Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не скористалися.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до карти застрахованого № НОМЕР_1 ОСОБА_1 застрахований по програмі страхування «Стандарт» на підставі договору № 99-94/64-2017 від 01.08.2017 року. Строк дії з 01.08.2017 року до 31.07.2018 року.
Відповідно до виписки з історії хвороби № 0354/18 19.01.2018 року ОСОБА_1 поступив до ДУ «Інститут серця МОЗ». 22.01.2018 року йому була виконана операція – пластика мінтрального клапану опорним кільцем № 32. Післяопераційний період без ускладнень. Рана захила первинним натягом. 30.01.2018 року він був виписаний під нагляд кардіолога по місцю проживання.
Встановлено, що 07 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернувся до голови правління ПАТ «СК «Країна» з заявою про визнання події страховою, що відбулася із застраховую особою ОСОБА_1 дата події 22 січня 2018 року. Опис події – виконана операція: пролапс мітрального клапану опорним кільце м№ 32. У разі визнання страховим випадком просить здійснити перерахунок коштів в розмірі 5000,00 грн. До заяви додано копію договору/ картки застрахованої особи -1 , направлення на лікування, обстеження, діагностика, консультація – 2, виписка з медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого -1, копія листка непрацездатності – 1, копія паспорта – 1, копія ідентифікаційного коду – 1, копія карткового рахунку – 1.
З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , вбачається, що амбулаторна ведеться з 2014 року. В ній вклеєна консультація кардіохірурга ОДУ м. Дніпра від 21.03.2016 року. Крім того, в грудні 2017 року був проконсультований ДУ «Інститут серця МОЗ» м. Києва. В січні 2018 року госпіталізований та знаходився на стаціонарному лікуванню з 19.01.2018 року по 30.01.2018 року, де було зроблено КВТ ( 19.01.2018 року) та зроблено операцію.
Згідно відповіді, наданої страховою компанію ПАТ «СК «Країна» від 29.05.2018 року вих.: 4862, виходячи з умов Договору, ПАТ «СК «Країна «повідомляє про відсутність правових підстав для здійснення страхової виплати за самостійно понесені витрати на лікування.
Згідно договору добровільного медичного страхування та добровільного страхування від нещасних випадків № 99-94/64-2017/1.1.2/2090 від 01 серпня 2017 року ПАТ «СК «Країна» в особі директора з корпоративних продажів ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності № 324 від 06 червня 2017 року, з однієї сторони, та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в особі Плічка С.А., який діє на підставі довіреності № 14-203 юр від 20.05.2017 року, з другої сторони, предметом є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані із здоров`ям та працездатністю Застрахованої особи, що виникають у разі захворювання або нещасного випадку Застрахованої особи, внаслідок чого вона звернулась до медичних закладів, що знаходяться у договірних стосунків із Страховиком, з метою одержання медичної допомоги.
Згідно п. 2.1 вищезазначеного договору страховими ризиками є: - гострі захворювання Застрахованої особи; - ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку в побуті і на виробництві ( виробнича травма) та професійного захворювання; - загострення хронічного захворювання; - смерть застрахованої особи в результаті нещасного випадку ( побутового).
Відповідно до п. 2.2. Договору страховим випадком по добровільному медичному страхуванню є факт отримання Застрахованою особою в медичних закладах, передбачених цим Договором або погоджених із Страховиком, медичних або інших послуг, у межах переліку та обсяг, передбачених цим Договором, а також отримання необхідних медикаментів та матеріалів, що призначені лікуючим лікарем, з приводу гострого захворювання, та ( або) загострення хронічного захворювання, та ( або) нещасного випадку в побуті і на виробництві ( виробничої травми), та ( або) гострого професійного захворювання, та ( або) загострення професійного захворювання згідно з умовами Програми страхування.
Згідно п. 3.2 Договору програма страхування передбачає страхове покриття у межах індивідуальної страхової суми на кожну застраховану особу у лікувально-профілактичних закладах всіх форм власності в м. Кривого Рогу, м. Дніпропетровська, м. Києві, клініках мікрохірургії ока у м. Києві, м. Одесі, м. Харові, м. Дніпро, м. Кривому Розі, а також клініках поза списком ЛПЗ зазначених у Договорі страхування за призначенням лікаря та погодженням зі Страховиком.
Відповідно до Додатку 1 Добровільного медичного страхування № 99-94/64-2017/1.1.2 від 01.08.2017 року ОСОБА_1 зазначений в переліку застрахованих осіб.
Згідно довідки, виданої лікарем Криворізької міської лікарні № 1 ДОР, станом на 14.04.2017 року ОСОБА_1 було рекомендовано проведення оперативного лікування в зв`язку з тяжкою недостатністю мітрального клапану.
15.03.2018 року заступником директора Департаменту страхового аситансу ОСОБА_4 було направлено до ДУ «Інституту серця МОЗ України» було направлено звернення з проханням надати розширену виписку з приводу лікування у період з 19.01.2018 року по 30.01.2018 року застрахованої особи ОСОБА_5 , який застрахований за Договором добровільного медичного страхування.
З листа-відповіді ДУ «Інститут серця МОЗ України» вбачається, що лікування застрахованої особи ОСОБА_5 здійснювалось з 19.01.2018 року по 31.01.2018 року з діагнозом: Пролапс обох стулок мітрального клапану. Недостатність мітрального клапану ІІІ ступеня; Недостатність мітрального клапану є набутою вадою серця, яка підлягає хірургічній корекції в умовах штучного кровообігу. Інформацією щодо оригіналів фінансових документів ОСОБА_1 установа не має.
Відповідно до страхового акту № 53167 від 28.05.2018 року застрахованою особою є ОСОБА_1 , договір страхування № 99-94/64-2017/1.1.2. Страхова подія настала 22 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З опису події вбачається, що застрахована особа самостійно госпіталізувалась в Інститут серця. 22.01.2018 року проведена пластика мітрального клапану кільцем № 32. Платіжні документи на підтвердження оплати відсутні. У застрахованої особи вони відсутні, ІС надати їх не може.
Відповідно до абз. 2 розділу «Лікувальна програма» Протоколу Про затвердження клінічних протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «хірургія серця і магістральних судин» затвердженого наказом Міністерство охорони здоров`я України від 03.11.2008 року № 622 пацієнтам з недостатністю мітрального клапану виконують пластичні операції на клапані в умовах штучного кровообігу. Даний вид оперативного лікування є реконструктивно-відновлюваними вручанням.
Недостатність мітрального клапану є набутою вадою серця, яка підлягає хірургічній корекції в умовах штучного кровообігу.
Про наявність у позивача діагнозу: відрив хорди мітрального клапану, пролапс задньої стулки мітрального клапану, тяжка недостатність мітрального клапану, останньому було відомо ще з 14.04.2017 року. В грудні 2017 року ОСОБА_1 був про консультований в ДУ «Інститут серця МОЗ України» та йому рекомендовано КВТ з подальшим оперативним лікуванням.
Згідно п.п. 2.41 Додатку 2 (перелік виключень із страхових випадків по добровільному медичному страхуванню) до Договору добровільного медичного страхуванню та добровільного страхування від нещасних випадків № 99-94/64-2017/1.1.2, який відповідно до п. 12.8.2 Договору є його невід`ємною частиною, страховик не сплачує вартість реконструктивних операцій ( у тому числі планова герінопластика, ринопластика), операції на серці та судинах, за винятком випадів, пов`язаних відновленням функцій, порушених внаслідок нещасного випадку, що стався в період дії Договору. Операції на коронарних судинах (стентування, шунтування).
Відповідно до п.п. 2.13 Додатку 2 ( перелік виключень із страхових виплат по добровільному медичному страхуванню) до Договору, Страховик не сплачує вартість лікування у медичних закладах, яке не є терміновим (не екстрені випадки), що не погоджено зі Страховиком, крім випадків, передбачених Програмою страхування.
Також, відповідно до п. 3.2. спірного Договору страхове покриття у клініках поза списком ЛПЗ зазначених у договорі страхування можливе за призначенням лікаря та погодженням зі Страховиком.
Згідно Додатку № 3 Договору ДМС ( перелік ЛПЗ і аптек «Стандарт») отримання медичних послуг у державній установі «Інституті серця МОЗ Україна», не передбачено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на недоведеність позовних вимог, зокрема: позивачем не надано до суду доказів погодження зі Страховиком лікування в ДУ «Інститут серця МОЗ України» та не надано направлення лікаря про необхідність лікування саме в даному ЛПЗ, відповідно п. 3.2. спірного Договору; позивачем не надано доказів перебування його у стані, що унеможливлював подання відповідного повідомлення страховику про настання страховий випадку, згідно п. 4.1.1. Договору ДМС та п. 5 ст. 21 Закону України «Про страхування»; представник позивача ОСОБА_2 та сам позивач не надали до суду жодних доказів на підтвердження суми страхового відшкодування, яку позивач просить стягнути з відповідача, крім того суду пояснив, що документів, підтверджуючих витрати на лікування у нього та позивача не має.
Також, суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, оскільки вказана позовна вимога є похідною від вимоги про стягнення страхового відшкодування, в той час як позивачем не доведено його право на отримання такого відшкодування.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що проведена на серці операція відноситься до оперативних стаціонарних втручань, пов`язаних із хірургічною корекцією мітрального клапану опорним кільцем, що не відноситься до пластичних естетичних операцій та пов`язане із забезпеченням нормальної роботи мітрального клапану серця; серед наведеного в договорі переліку взагалі відсутні будь-які кардіохірургічні профільні центри та інститути, в яких можливо провести оперативне втручання за захворюванням апелянта, що прямо суперечить умовам Договору страхування; вказує на поважність причин пропуску щодо повідомлення про страховий випадок; страхова виплата здійснюється застрахованій особі протягом 15 днів після прийняття рішення, однак, враховуючи факт звернення апелянта 07.02.2018 р., страхове відшкодування мало бути виплачене не пізніше 05.03.2018 р., чого здійснено не було. Також, апелянт посилається на те, що, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, окрім страхового відшкодування відповідач має сплатити на його користь пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення виплати, інфляційні збитки від прострочення та 3% річних, розрахунок яких додано до позову. Крім того, враховуючи порушені права на отримання страхового відшкодування, які підлягають відновленню, апелянт вважає, що має право на отримання моральної компенсації у розмірі 20000 грн.
Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з наступних підстав.
Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася із настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 1ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:
1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони(без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;
2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування,умисного злочину, що призвів до страхового випадку;
3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку;
4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;
5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;
6) наявності інших підстав, встановлених законом.
       Так, згідно із п.п. 2.1 Додатку 2 (Перелік виключень із страхових випадків по добровільному медичному страхуванню) до Договору, Страховик не сплачує вартість медичних послуг, наданих з приводу будь-якого захворювання чи травми, які існували або є результатом будь-якого захворювання чи травми, що існували до початку дії цього Договору, крім випадків загострення хронічного захворювання, лікування наслідків травм, за погодженням сторін та лікування інших випадків, передбачених Програмою страхування, та п.п. 2.34 Додатку 2 (Перелік виключень із страхових випадків по добровільному медичному страхуванню) до Договору лікування будь-яких вроджених вад, захворювань чи дефектів та спадкових захворювань, крім медикаментозного лікування ускладнень за погодженням сторін.
Відповідно до листа від ДУ «Інститут серця МОЗ України» за вих. № 01-09/1068 від 14 серпня 2018 року пролапс мітрального клапана є вродженою недостатністю мітрального клапана.
Положенням п.п. 5.2.1 Договору передбачено, підставою для відмови Страховика у здійсненні страхових виплат, за умови, якщо нижчезазначені факти будуть доведені, є настання подій, які не є страховими випадками згідно умов цього Договору.
А тому, безпідставними є твердження ОСОБА_1 про те, що оперативне втручання було екстреним за життєвими показниками, оскільки відповідно до листа від ДУ «Інститут серця МОЗ України» за вих. № 0.1-09/1068 від 14 серпня 2018 року пацієнт ОСОБА_1 19.01.2018 року був госпіталізований до клініки ДУ «ЧС МОЗ Україна» в плановому порядку, де 22.01.2018 року пацієнту було проведено планове оперативне втручання, що свідчить про відсутність необхідності вчиняти дії, пов`язані з гострими станами здоров`я.
Також зазначено, що лікування застрахованої особи ОСОБА_1 здійснювалось з 19.01.2018 року по 31.01.2018 р. з діагнозом: Пролапс обох стулок мітрального клапану. Недостатність мітрального клапану ІІІ ступеня. Недостатність мітрального клапану є набутою вадою серця, яка підлягає хірургічній корекції в умовах штучного кровообігу. Інформацією щодо наявності оригіналів фінансових документів, які би підтверджували витрати на операцію позивачу, установа не володіє.
Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач самостійно госпіталізувався в Інститут серця. 22.01.2018 року проведена пластика мітрального клапану кільцем № 32. Платіжні документи, на підтвердження оплати медичних послуг у позивача відсутні, Інститут серця надати їх також не може, так як ними не володіє.
Відповідно до абз. 2 розділу Лікувальна програма Протоколу «Про затвердження клінічних протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю хірургія серця і магістральних судин» затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.11.2008 року № 622 пацієнтам з недостатністю мітрального клапану виконують пластичні операції на клапані в умовах штучного кровообігу. Даний вид оперативного лікування є реконструктивно-відновлюваними втручанням.
Недостатність мітрального клапану є набутою вадою серця, яка підлягає хірургічній корекції в умовах штучного кровообігу.
Про наявність у позивача діагнозу: відрив хорди мітрального клапану, пролапс задньої стулки мітрального клапану, тяжка недостатність мітрального клапану, останньому було відомо ще з 14.04.2017 року. В грудні 2017 року позивач був проконсультований в ДУ Інститут серця МОЗ України та йому рекомендовано КВТ з подальшим оперативним лікуванням.
Вищезазначені обставини представником позивача не оспорювались та не спростовувались.
Згідно п.п. 2.41 Додатку 2 (перелік виключень із страхових випадків по добровільному медичному страхуванню) до Договору добровільного медичного страхуванню та добровільного страхування від нещасних випадків № 99-94/64-2017/1.1.2, який відповідно до п. 12.8.2 Договору є його невід`ємною частиною, страховик не сплачує вартість реконструктивних операцій (у тому числі планова герінопластика, ринопластика), операції на серці та судинах, за винятком випадів, пов`язаних відновленням функцій, порушених внаслідок нещасного випадку, що стався в період дії Договору. Операції на коронарних судинах (стентування, шунтування).
Крім того, судом було вірно прийнято до уваги посилання відповідача на п.п. 2.13 Додатку 2 (перелік виключень із страхових виплат по добровільному медичному страхуванню) до Договору, відповідно до якого Страховик не сплачує вартість лікування у медичних закладах, яке не є терміновим (не екстрені випадки), що не погоджено зі Страховиком, крім випадків, передбачених Програмою страхування.
Також, відповідно до п. 3.2. Договору, страхове покриття у клініках поза списком ЛПЗ зазначених у договорі страхування можливе за призначенням лікаря та погодженням зі Страховиком.
Згідно Додатку № 3 Договору (перелік ЛПЗ і аптек Стандарт) отримання медичних послуг у державній установі Інституті серця МОЗ Україна не передбачено.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не надано до суду доказів погодження зі Страховиком лікування в ДУ Інститут серця МОЗ України та не надано направлення лікаря, про необхідність лікування саме в даному ЛПЗ, відповідно п. 3.2. Договору.
Безпідставними є посилання апелянта на те, що в день настання страхового випадку позивач перебував в стресовому випадку і не міг в день проведення операції повідомити Страховика про настання страхового випадку, оскільки згідно виписки медичної карти амбулаторного (стаціонарно) хворого від 13.07.2018 року в грудні 2017 року позивач отримав консультацію в Інституті серця в місті Києві, де в подальшому 19.01.2018 р. він був госпіталізований та 22.01.2018 року проведено операцію на серці.
Крім того, позивачем не надано доказів перебування його у стані, що унеможливлював подання відповідного повідомлення страховику про настання страхового випадку.
Відповідно до п.п. 5.2.8 Договору підставою для відмови Страховика у здійсненні страхових виплат, за умови, якщо нижчезазначені факти будуть доведені, є не виконання (виконання неналежним чином) Страхувальником своїх обов`язків, встановлених Договором.
Так, відповідно до п 4.1.6. Договору ДМС, застрахована особа при настанні страхового випадку зобов`язана повідомити (надати) Страховику всю інформацію, яка має відношення до страхового випадку, вжити заходів щодо збору і передачі Страховику всіх необхідних документів для прийняття рішення про страхову виплату та її розмір.
Згідно з п. 3 Додатку № 5 до Договору (Особливі умови), який відповідно до п. 12.8.5 Договору є його невід`ємною частиною, страхова виплата безпосередньо Застрахованій особі проводиться у разі її самостійної оплати Послуг за власні кошти та здійснюється на підставі заяви і документів, що підтверджують оплату отриманих Послуг.
Відповідно до п. 10.5 Додатку № 5 (Особливі умови) до Договору до заяви мають бути додані такі документи: фіскальний чек (розрахункова квитанція, квитанція до касового ордеру) про сплату отриманих ЗО Послуг, медикаментів, розхідних матеріалів (у разі відсутності в фіскальному чеку назви придбаних медикаментів, необхідно додатково надати товарний чек з переліком конкретних медикаментів, що були придбані).
Згідно з п. 11 Додатку № 5 (Особливі умови) до Договору документи на здійснення страхової виплати повинні бути надані Страховику протягом 10 днів після проведення оплати вартості послуг ЗО.
Однак, всупереч зазначеним вимогам, ОСОБА_1 вказані документи надані не були.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, під час звернення з заявою до ПАТ «СК «Країна» про визнання події страховою, що відбулася із застрахованою особою ОСОБА_1 для здійснення перерахунку страхових коштів (отримання страхового відшкодування) в розмірі 50 000,00 грн., фіскальних/товарних чеків або інших доказів понесення матеріальних збитків до заяви не долучалося.
Також судом вірно встановлено, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, оскільки вказана позовна вимога є похідною від вимоги про стягнення страхового відшкодування, у якому позивачу було відмовлено.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано ухвалив рішення в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих позивачем, та визнав відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням — квартирою.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2019року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.П. Варенко

                                                                        О.В. Лаченкова