ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1051/20 Справа № 205/1267/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Варенко О.П.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»
на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2019 року
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

       У лютому 2019 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 09 квітня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
       Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. 
       Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 24 січня 2019 року склав 11 667,51 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 332,23 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 766,73 грн, пені - 8 536,76 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 531,79 грн. 
       На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість та судовий збір.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Вирішено питання судових витрат. 
Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, в наданому розрахунку заборгованості вказані суми процентів, пені, штрафів та інших сум, відповідно до умов Кредитного договору. Відповідач своїм підписом в заяві підтвердив ознайомлення та згоду з умовами та правилами надання банківських послуг.
Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України, не скористався.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.04.2011 року відповідачем складена та підписана анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку. 
Розмір кредитного ліміту в анкеті-заяві не зазначено, в той час як позивач у позовній заяві зазначає суму отриманого відповідачем кредиту в розмірі 2 000,00 грн. 
Анкета-заява не містить інформації щодо отримання відповідачем кредитної картки, її виду, строку дії, процентної ставки, розміру пені та штрафу та інформації щодо ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг.
Згідно інформації, викладеній у вказаній заяві, ОСОБА_1 підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.
На підставі вказаних Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість станом на 24 січня 2019 року, яка складає 11 667,51 грн, з яких: 332,23 грн – заборгованість за кредитом; 1 766,73 грн – заборгованість за процентами; 8 536,76 грн – пеня; 500,00 грн – штраф (фіксована частина); 531,79 грн – штраф (процентна складова). 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абзац перший частини другої статті 207 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). 
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
При цьому, з дослідженої судом анкети-заяви, заповненої ОСОБА_1 09 квітня 2011 року, вбачається, що у вказаній заяві відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, зазначення кредитного ліміту, визначення розміру процентів, пені, штрафу, що не дає суду можливості визначити умови кредитного договору та відповідно перевірити правильність розрахунку заборгованості.
Також не надано доказів того, що саме такі умови та правила надання банківських послуг, які надані позивачем, є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме зазначені умови та правила надання банківських послуг мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач з повернення кредиту, зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.
Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих сум процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим. 
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в анкеті-заяві міститься розділ «Виявляю бажання оформити на своє ім`я», зі змісту якого вбачається, що позичальник зазначає свої пропозиції відносно умов надання банківських послуг, які в подальшому розглядаються банком для визначення істотних умов договору. Так, в даному розділі запропоновані послуги щодо отримання картки, а саме: картка «Універсальна», картка класу Gold, пенсійна картка, зарплатний пакет, ідентифікація за паспортом, послуга накопичення «Копилка», проте даний розділ не містить будь-яких відміток про обрання позичальником конкретної послуги. 
Крім того, в графі щодо встановлення ліміту на платіжну картку відсутня будь-яка інформація щодо визначення його розміру.
Звертаючись з позовними вимогами, банк у своїй заяві зазначив про отримання позичальником кредиту у розмірі 2 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, однак дані обставини не підтвердженні належними та допустимими доказами, оскільки розмір кредитного ліміту зазначено лише в тексті позовної заяви, тоді як в кредитному договорі, наданому банком, така інформація відсутня. 
Посилання АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі на те, що відсутність підпису відповідача в Умовах та правилах надання банківських послуг, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку не є підставою для визнання неукладеним кредитного договору, а також, що заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав. 
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, зокрема, заборгованість за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту та обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.
Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку від 09.04.2011 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, слід звернути увагу, що анкета-заява складена відповідачем та підписана сторонами 09.04.2011 року, а Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», на яку посилається позивач у якості доказу, підписана відповідачем 19.11.2011 року. Отже, встановити які саме Тарифи банку розумів відповідач, підписуючи анкету-заяву не можливо. 
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку – в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що при укладенні договору сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України і підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил відповідач повністю погодився з їх змістом, умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах, не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав. 
До вказаних правовідносин у даній справі неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору та вважатися складовою частиною, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. 
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги розрахунок заборгованості, де вказані всі суми процентів, пені та штрафів, які підлягають стягненню за договором, не можуть бути прийняті судом до уваги. 
Наданий представником позивача розрахунок заборгованості за кредитом не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Позивач не надав оригінали первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, які б підтверджували розрахунки позивача, що також узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року № 61-5191св18.
       Доводи апеляційної скарги про те, що зобов`язання відповідача перед банком підтверджується розрахунком заборгованості, а у тому разі коли суд не погоджується з наданим розрахунком, він має здійснити власний розрахунок, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки враховуючи те, що за матеріалами справи неможливо встановити розмір кредитного ліміту встановленого на картку, суд позбавлений можливості визначити розмір заборгованості за договором, оскільки його розрахунок виходить безпосередньо з розміру наданого банком кредиту. 
Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» – залишити без задоволення.
Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова