УХВАЛА

22 січня 2020 року 
Київ
справа №826/16253/18
адміністративне провадження №К/9901/776/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Желтобрюх І.Л.,
суддів - Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,
перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2019 року у справі №826/16253/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейднафттранс» до Державної фіскальної служби України про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 березня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейднафттранс» до Державної фіскальної служби України про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії  відмовити.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, вважаючи, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, відповідач подав касаційну скаргу. В обґрунтування скарги її заявник посилається на те, що відповідальним працівником, на якого покладалось супроводження даної справи, звільнена із займаної посади 27 травня 2019 року. Тому одразу ж після виявлення цієї справи під час інвентаризації відповідач звернувся із апеляційною скаргою. 
При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.  
Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано Главою першою Розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
У свою чергу, згідно з пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2019 року позов Товариства задоволено. 
Відповідач оскаржив зазначене рішення в апеляційному порядку 18 червня 2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2019 року апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишено без руху та встановлено  апелянту строк для усунення виявлених недоліків, а саме: зазначення підстав пропуску строку на апеляційне оскарження та надання доказів сплати судового збору.
Як встановив апеляційний суд, ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху отримано уповноваженим представником апелянта 5 серпня 2019 року, проте жодних визначених судом недоліків апеляційної скарги апелянтом усунуто не було.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 березня 2019 року.
Приймаючи таке рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апелянтом не надано обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та не надано інших підстав для поновлення строку.
Так, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Тобто особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. Відтак, органи влади (у тому числі й податкові), що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.
Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.
Разом з тим, податковий орган не надав до апеляційного суду доказів наявності таких підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям, що мало наслідком відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою відповідача. 
Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують й не є такими, що свідчать про поважність пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 248, 333 КАС України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Державної фіскальної служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2019 року у справі №826/16253/18.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                         І.Л. Желтобрюх
Судді                                                                              О.В. Білоус
                                                                                       Н.Є. Блажівська