Головуючий у І інстанції Чирка С.С.
Провадження №22-ц/824/1899/2020                                                               Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.

 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
 06 лютого 2020року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
     Головуючого судді:       Матвієнко Ю.О.,
     суддів:                             Іванової І.В., Мельника Я.С., 
     при секретарі:                Ковтун М.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрекспертиза», ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування звіту про оцінку майна,
 
В С Т А Н О В И В :
 
     У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ  «Укрекспертиза», ОСОБА_2 , в якому просив визнати недійсним та скасувати звіт про незалежну оцінку нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , складений 10 листопада 2015 року оцінювачем ТОВ «Укрекспертиза» Науменком Ю.О. , посилаючись на те, що за результатами прилюдних торгів, що відбулися 13 грудня 2013 року він придбав нежитлові приміщення загальною площею 794,80 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за 188 000 грн. та є їх власником по даний час. На підставі проведених торгів, 27 грудня 2013 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори йому було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № 1-2248.
     В січні 2016 року позивачу стало відомо, що оцінювачем ТОВ «Укрекспертиза» Науменком Юрієм Олексійовичем 10 листопада 2015 року було проведено оцінку належних ОСОБА_1 нежитлових приміщень. При цьому вказану оцінку Науменко Ю.О. провів без дозволу та без участі позивача, що є порушенням його прав та законних інтересів в частині користування належним йому майном. Крім того, в даному звіті було виявлено ряд грубих порушень та невідповідностей, які, на думку позивача, є підставою до визнання звіту недійсним та його скасування. 
     Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
     Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
     У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Орло Ю.В., проти задоволення скарги позивача заперечила та просила залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
     Інші учасники процесу, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились, однак їхня неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.     
     Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
     Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.   
     Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
     Судом першої інстанції встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) від 27 грудня 2013 року, згідно якого йому належать на праві власності нежитлові будівлі площею 794,80 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с.7).
     10 листопада 2015 року ТОВ «Укрекспертиза» склало звіт про незалежну оцінку нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , за яким вартість нежитлових будівель станом на 13 грудня 2013 року складає 427 012 грн. 00 коп. (а.с.9-19).
     Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.
     Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону, виходячи з наступного.
     Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III.
     Згідно із частиною четвертою статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.
     Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону № 2658-III).
     Відповідно до статті 33 Закону № 2658-III спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.
     Статтею 32 Закону № 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.
     Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.
     Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III).
     Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.
     Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.
     Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.
     До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 13 березня 2018 року (справа № 914/881/17, провадження № 12-18гс18).
     Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
     Таким чином, дійшовши висновку, що позивачем обраний невірний спосіб захисту свого права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
     Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин; ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм належну оцінку у своєму рішенні.  
     Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
     Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
     Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.  
     Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
П О С Т А Н О В И В :
    
     Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення. 
 
     Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2019 року - залишити без змін.
 
     Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
     Головуючий :
 
     Судді: