Ухвала
Іменем України 
03 січня 2020 р.
м. Київ
 
Провадження № 51-6568 ск 19
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього,
 
встановив:
 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Відповідно до вимог п. 3, 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються:  судове рішення, що оскаржується, обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу. 
 
Із матеріалів, долучених до касаційної скарги убачається, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року , залишеним без зміни ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України  до покарання  у виді позбавлення волі на строк 4 роки,  за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого, окрім житла, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8  років із конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого, окрім житла. Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2015 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого, окрім житла.
 
У своїй касаційній скарзі засуджений стверджує, що місцевий суд при ухваленні щодо нього вироку на підставі ч. 5 ст. 72 КК України не зарахував в строк покарання строк попереднього ув`язнення.
 
Разом з тим, ОСОБА_4   чітко не зазначає, які судові рішення ним оскаржуються, оскільки у касаційній скарзі йдеться як про вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2015 року, так і про вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року  та ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року. З огляду на це, неможливо з`ясувати, які судові рішення оскаржуються в касаційному порядку та чи може бути предметом перевірки зазначений у касаційній скарзі  вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2015 року.
 
Також, касаційна скарга не містить відповідних мотивів щодо зміни чи скасування судових рішень та конкретних доводів і аргументів в обґрунтування їх незаконності. 
Окрім того, положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, а саме: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий судовий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;  3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення. 
 
Поряд з цим, засуджений не зазначає вимогу, яка б узгоджувалася з приписами ч. 1                    ст. 436 КПК України , що суперечить кримінальному процесуальному закону. 
 
На порушення ч. 3 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі не зазначено чи бажає особа, яка її подала, брати участь у касаційному розгляді. 
 
З урахуванням наведеного, засудженому слід конкретизувати, яке саме судове рішення він оскаржує, зазначити вимогу щодо оскаржуваного судового рішення, яка б узгоджувалася з положеннями ст. 436 КПК України, обґрунтувати свою вимогу з урахуванням положень ч. 1 ст. 438 цього ж Кодексу, а також зазначити чи бажає він брати участь у касаційному розгляді. У разі, якщо засудженим оскаржується вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2015 року необхідно, окрім вищевказаного долучити копію цього судового рішення, вказавши чи було воно предметом апеляційного перегляду та чи не вирішувалося питання про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення в порядку ст. 539 КПК України.
 
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
 
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.       
 
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
 
постановив:
 
Касаційну скаргу засудженого   ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                  ОСОБА_3