Ухвала
24 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 210/2320/19
провадження № 61-1379ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року 
у складі судді Літвіненко Н. А. та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 10 січня 2020 року у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., 
Деркач Н. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" про відшкодування витрат на встановлення індивідуального приладу обліку природного газу та відшкодування моральної шкоди, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У травні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" (далі - ПАТ «Криворіжгаз») про відшкодування витрат на встановлення індивідуального приладу обліку природного газу та відшкодування моральної шкоди.
 
Позовні вимоги мотивував тим, що 24 січня 2019 року між ним, ПАТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» було підписано Заяву-Приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та Заяву-Приєднання до умов договору розподілу природного газу (побутовим споживачам).
Того ж дня, між ним та АТ «Криворіжгаз» було укладено договір підряду 
№ 29А501-1382-19, за умовами якого ПАТ «Криворіжгаз» зобов`язалося виконати роботи з реконструкції системи газопостачання, та встановити у квартирі позивача індивідуальний лічильник газу, а він прийняти та оплатити надані послуги. Вартість робіт за договором становить 3 287,78 грн. Індивідуальний лічильник газу мембранний (тип ВК-G 1,6 M, заводський номер № 11886514), вартістю 1 225,00 грн. позивач придбав за власні кошти. У лютому 2019 року працівниками ПАТ «Криворіжгаз» було встановлено та опломбовано індивідуальний лічильник газу у його квартирі. Після чого він звернувся до відповідача із заявою про компенсацію витрат за встановлення індивідуального лічильника газу. У квітні 2019 року йому було надано відповідь, що у ПАТ «Криворіжгаз» відсутня можливість здійснити компенсацію витрат, понесених позивачем на встановлення індивідуального лічильника природного газу.
 
Посилаючись на те, що відмова здійснити компенсацію витрат, понесених ним на встановлення індивідуального лічильника природного газу є неправомірною, грубо порушує його права та спричиняє йому моральні страждання, що призвело до погіршення стану здоров`я, просив визнати його право на компенсацію витрат за самостійне забезпечення та встановлення побутовим споживачем індивідуального лічильника газу; визнати відмову ПАТ «Криворіжгаз» щодо компенсації витрат на встановлення індивідуального приладу обліку природного газу незаконною; стягнути з ПАТ «Криворіжгаз» компенсацію витрат на встановлення індивідуального приладу обліку природного газу у розмірі 4 512,78 грн. та на відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн.
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень 
 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2020 року, позов задоволено частково. 
 
Визнано право на компенсацію витрат за самостійне забезпечення та встановлення побутовим споживачем індивідуального лічильника газу 
за ОСОБА_1 , власником квартири 
АДРЕСА_1 . 
 
Визнано відмову ПАТ «Криворіжгаз» у виплаті компенсації витрат на встановлення індивідуального приладу обліку природного газу за адресою споживача такою, що суперечить вимогам частини другої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».
 
Стягнуто з ПАТ «Криворіжгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на встановлення індивідуального приладу обліку природного газу у розмірі 
4 512,78 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У січні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 , у якій він просив скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, таухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 
01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
За правилом частини третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
 
Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
 
В даному випадку, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди заявлена у грошовому вимірі, а відтак, є майновою вимогою.
 
Ціна позову у даній справі становить 24 512,78 грн, що станом на 01 січня 
2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00х100=210 200,00). 
 
Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону. 
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" про відшкодування витрат на встановлення індивідуального приладу обліку природного газу та відшкодування моральної шкоди, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                    Г. І. Усик