Постанова
Іменем України
 
19 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 592/9310/16-ц 
провадження № 61-18777св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Сімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач) 
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року у складі судді Фоменко І. М. та постанову апеляційного суду Сумської області від 08 лютого 2018 року у складі суддів: Криворотенка В. І., Кононенко О. Ю., Ткачук С. С.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
третя особа - ОСОБА_3 ,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2016 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до                  ОСОБА_2 про визнання договору дарування частки у статутному капіталі товариства недійсним. 
В обґрунтування заявленого позову зазначав, що 01 липня 2010 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір доручення про представництво ОСОБА_2 його інтересів як учасника товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «ТЕХНОГЕРМ» (далі - ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ»). З метою посилення представницьких можливостей ОСОБА_2 та результативності в досягненні його інтересів він передав ОСОБА_2 частину належної йому частки в статутному фонді ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ» в розмірі 32 % шляхом укладення договору дарування. Відповідач ОСОБА_2 всупереч положенням частини третьої статті 238 ЦК України, діючи від його імені як представник за довіреністю № 3-364 від 01 липня 2010 року, вчиняючи правочини в своїх інтересах, зловживаючи правами, зменшив належну йому частку в статутному фонді ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ» з 65 % до 33 %, а згодом заволодів і часткою в 35 % в статутному фонді, що належала ОСОБА_3 . Після вчинення вказаних дій ОСОБА_2 заволодів 67 % в статутному фонді ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ», що дало йому можливість одноосібно вирішувати всі управлінські та фінансові питання діяльності підприємства. ОСОБА_2 протиправними діями заволодів його майном, чим завдав йому збитків в розмірі 7 200 грн та моральної шкоди в розмірі 1 тис. грн.
Просив визнати недійсним договір дарування від 05 серпня 2010 року та застосувати до нього правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, стягнувши з відповідача на його користь подвійний розмір завданих збитків в сумі 14 400 грн, компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 1 тис. грн та повернути йому безпідставно набуте відповідачем майно - частку 32 % в статутному фонді ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ».
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з тексту договору дарування від 05 серпня 2010 року вбачається, що його підписано у присутності нотаріуса, особи сторін установлено, їхню дієздатність та належність ОСОБА_1 частини частки в статутному фонді ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ» в розмірі 32 %                     від всього статутного капіталу товариства, що відчужуються, перевірено. Позивач ОСОБА_1 не довів наявність будь-яких обставин, що свідчать про факт обману та наявності умислу в діях відповідача ОСОБА_2 на вчинення правочинів від імені позивача в своїх інтересах шляхом зловживання наданими йому правами, оскільки ОСОБА_1 при вчиненні правочину діяв з власної ініціативи, за власною волею та на власний розсуд з дотриманням всіх істотних умов договору, та в подальшому визнавав відповідача ОСОБА_2 як співзасновника ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ», якого особисто прийняв на роботу та після укладення договору дарування вони спільно керували вищевказаним товариством, тому суд вважає необхідним в задоволенні позову                              ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, стягнення подвійного розміру завданих збитків, моральної шкоди та повернення безпідставно набутого майна відмовити за необґрунтованістю.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою апеляційного суду Сумської області від 08 лютого 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що не може бути підставою для скасування рішення суду посилання апелянта на упередженість і зацікавленість головуючого в суді першої інстанції, про що він неодноразово зазначав, заявляючи відводи, оскільки вивчивши підстави про відвід, суд не визнає їх обґрунтованими. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо вчинення відповідачем низки нікчемних правочинів щодо укладення договору дарування про зміну часток учасників ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ» в статутному фонді та державної реєстрації відповідних змін і з застосуванням до таких правочинів наслідків недійсності нікчемного правочину, не заслуговують на увагу, оскільки укладений між відповідачем та позивачем договір дарування, зареєстрований в реєстрі за № 3-488 державним нотаріусом Матус Н. М. Третьої Сумської державної нотаріальної контори, відповідає чинному законодавству України, відповідає волевиявленню його сторін на момент його укладення. Протоколом загальних зборів учасників ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ» № 2-2013 від 28 січня                       2013 року належним чином підтверджено, що після укладання договору дарування, позивач і відповідач як учасники ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ» проводили загальні збори учасників цього господарського товариства та приймали участь в його управління як співвласники та керівники, при цьому позивач визнавав відповідача співвласником ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ» та особисто письмово звертався до нього як до співвласника ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ». Не може свідчити про наявність обману і подальше придбання відповідачем 35 % статутного фонду ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ», оскільки останнє придбане на підставі цивільно-правової угоди. Крім того, сам апелянт в суді апеляційної інстанції не заперечував, що мав право купити дану частку у ОСОБА_3 , але не скористався цим правом.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
(1)Доводи касаційної скарги  
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 росить скасувати судові рішення та задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено суддею, який підлягав відводу, що неодноразово обґрунтовано заявлявся ним. Останню заяву про відвід суддя залишила нерозглянутою. Судом першої інстанції порушено положення процесуального закону щодо законності та обґрунтованості судового рішення. Суд не застосував положення статті 238 ЦК України щодо заборони представнику вчиняти правочини в своїх інтересах від імені особи, яку він представляє. Інші правочини, вчинені після договору дарування, є нікчемними, що суд мав констатувати у своєму рішенні. 
(2) Позиція відповідача
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що його дії на загальних зборах учасників товариства не є правочинами, а є діями, спрямованими на складення актів та документів, що не можуть визнаватися нікчемними. Позивач ОСОБА_1 не довів наявність будь-яких обставин, що свідчать про факт обману та наявності умислу в його діях на вчинення правочинів від імені позивача в своїх інтересах шляхом зловживання наданими йому правами, оскільки ОСОБА_1 при вчиненні правочину діяв з власної ініціативи, за власною волею та на власний розсуд з дотриманням всіх істотних умов договору, та в подальшому визнавав його як співзасновника ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ», якого особисто прийняв на роботу та після укладення договору дарування вони спільно керували вищевказаним товариством.
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Суди установили, що 01 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір доручення про представництво ОСОБА_2 інтересів ОСОБА_1 як учасника ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ» з усіх питань, пов`язаних із статутною діяльністю товариства, що підтверджується копією довіреності № 3-364 від 01 липня 2010 року.
Станом на 05 серпня 2010 року належна ОСОБА_1 частка в статутному фонді ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ» складала 65 %, частка у розмірі 35 % належала ОСОБА_3 . 
Відповідно до договору дарування серії ВМХ № 579153 від 05 серпня 2010 року ОСОБА_1 «дарувальник» передав «обдаровуваному» ОСОБА_2 частину частки в статутному фонді ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ», що складає 32 % від всього статутного фонду, вартістю 2 400 грн.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 10 червня 2011 року                         ОСОБА_3  передала у власність ОСОБА_2 частку у статутному капіталі ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ» у розмірі 35 % від всього статутного капіталу товариства.
26 липня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 створено ТОВ «ЛМП-ТЕХНОГЕРМ» (з основним видом економічної діяльності код 74.20.1 «Діяльність у сфері інжинірингу»), на рівних корпоративних правах (50% на 50%) у статутному капіталі товариства, 100% якого складає 20  тис. грн, що підтверджується протоколом № 01-2010 установчих зборів ТОВ «ЛМП-ТЕХНОГЕРМ» від 26 липня 2010 року та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 952116. Згідно наказу № 1 ТОВ «ЛМП-ТЕХНОГЕРМ»                              від 04 серпня 2010 року товариство набуло статусу юридичної особи, директором обрано ОСОБА_2. 
В протоколі загальних зборів ТОВ «ЛМП-ТЕХНОГЕРМ» від 08 серпня 2011 року визначено порядок продажу часток у статутному капіталі товариства                         ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та укладення з покупцями відповідних договорів купівлі-продажу.
Згідно з повідомленням про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи від 22 серпня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 22 серпня 2014 року внесено запис № 16321110014007901 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ТОВ «ЛМП-ТЕХНОГЕРМ».
Відповідно до наказу (розпорядження) № 4лс ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ»                               від 01 жовтня 2010 року, ОСОБА_2 з 01 жовтня 2010 року прийнятий на посаду першого заступника директора по координації та розвитку, наказ підписаний керівником підприємства ОСОБА_1 . Наказом № 3-27/11 від 30 червня 2011 року ОСОБА_2 з 01 липня 2011 року переведено на посаду першого заступника директора.
Згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ» № 2-2013 від 28 січня 2013 року ОСОБА_2 обрано (призначено) директором ТОВ НПВ «ТЕХНОГЕРМ».
25 грудня 2012 року ОСОБА_1 написав заяву на ім`я співзасновника ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ» ОСОБА_2 про те, що у зв`язку з віковим станом здоров`я він не може виконувати роботу на посаді директора спільного підприємства з                 01 січня 2013 року.   
ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій, передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15).
ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Верховним Судом, також встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
З`ясувавши суть спірних правовідносин та дослідивши їх характер, колегія  суддів дійшла висновку про те, що спір стосується розпорядження корпоративними правами у ТОВ НВП «ТЕХНОГЕРМ» та виник між двома учасниками цього товариства, а тому справу слід розглядати за правилами господарського судочинства.
Господарським судам підвідомчі справи, що виникають, зокрема, з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками), пов`язаних з діяльністю такої особи, правами й обов`язками її учасників (засновників) (пункт 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Аналогічний за змістом припис закріплений у пункті 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.
Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (частини перша та третя статті 167 ГК України).
Таким чином, спори у справах, які виникають з корпоративних відносин між учасниками товариства, у тому числі й тих, які вибули, щодо визнання недійсним договору відчуження частки у статутному капіталі товариства є господарсько-правовими і підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.
Наведена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 911/1437/17 (провадження                                № 12-226гс18),  від 12 вересня 2018 року у справі  № 308/11659/16-ц
(провадження № 14-391цс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 756/10182/16-ц (провадження № 14-528цс18), від 23 січня 2019 року у справі № 522/14890/16-ц (провадження № 14-498цс18), від 24 квітня 2019 року у справі№ 752/21520/18
(провадження № 14-151цс19).
З урахуванням викладеного, суди розглянули у порядку цивільного судочинства спір, який належить до юрисдикції господарських судів. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до положень частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
За змістом частини другої статті 414 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі на підставі                    пункту 1 частини першої статті 255, статті 414 ЦПК України.
Керуючись статтями 255, 400, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
 
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 08 лютого 2018 року скасувати.
 
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до                  ОСОБА_2 про визнання договору дарування частки у статутному капіталі товариства недійсним закрити.
 
ОСОБА_1 роз`яснюється, що спір про визнання договору дарування частки у статутному капіталі товариства недійсним підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. 
 
На виконання вимог статті 256 ЦПК України ОСОБА_1 роз`яснюється про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                          В. М. Сімоненко
 
Судді:                                                                    А. А. Калараш
 
                                                                                 С. Ю. Мартєв
 
                                                                             Є. В. Петров
 
                                                                    С. П. Штелик