УХВАЛА

16 січня 2020 року 
м. Київ
справа № 120/2711/19-а
адміністративне провадження № К/9901/1792/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Вінницькій області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі                          № 120/2711/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ виконуючого обов`язки начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 1209 від 31 липня 2019 року, в частині застосування до ОСОБА_1 - поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Козятинського відділення поліції Калинівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 147 о/с, яким позивача призначено на посаду поліцейського відділення № 2 взводу №1 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, звільнивши з посади поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Козятинського відділення поліції Калинівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області;
- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Козятинського відділення поліції Калинівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 різницю в грошовому забезпеченні, за час вимушеного перебування на посаді поліцейського відділення № 2 взводу № 1 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції у Вінницькій області;
- витребувати у відповідача довідку про грошове забезпечення поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Козятинського відділення поліції Калинівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та довідку про грошове забезпечення поліцейського відділення № 2 взводу № 1 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у задоволені позову відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року, скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ виконуючого обов`язки начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 1209 від 31 липня 2019 року, в частині застосування до ОСОБА_1 - поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Козятинського відділення поліції Калинівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Козятинського відділення поліції Калинівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 01 серпня 2019 року.
Слід зазначити, що судом першої інстанції справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.
Задовольнивши позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що і зазначений Акт і Висновок службового розслідування є поверхневими, складено без належного дослідження і обґрунтування обставин в прийнятих рішеннях, які, по своїй суті, не узгоджуються з зібраними матеріалами службового розслідування. Висновок службового розслідування містить ряд неточностей та описок.
Також, у висновку службового розслідування зазначено, що старший сержант поліції ОСОБА_1 свідомо проігнорував вимоги ч. 1 ст. 7, ч. 2 та ч. 4 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилось у недотриманні прав та свобод людини. Проявлені байдужість та бездіяльність ОСОБА_1 не лише суперечить сутності й призначенню Національної поліції України, а й викривляє уявлення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції нашої держави в європейську спільноту, що є підставою для накладення на нього дисциплінарного стягнення.
Натомість, доказів того, що позивач вчинив дисциплінарний проступок та порушив службову дисципліну у висновку службового розслідування не відображено. Вчинення дисциплінарного проступку позивачем не підтверджується, як матеріалами самого службового розслідування, так і матеріалами справи.
Приписами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, відповідачем не дотримано вимог закону про захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин шляхом виконання свого обов`язку діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в частині неналежного проведення службового розслідування, унаслідок чого оскаржуваний наказ прийнято не у спосіб, який визначений Дисциплінарним статутом, необґрунтовано, без дотримання принципів рівності перед законом, пропорційності та права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Отже, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав належних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним рішення, а тому позовні вимоги про скасування наказу виконуючого обов`язки начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 1209 від 31 липня 2019 року, в частині застосування до ОСОБА_1 - поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Козятинського відділення поліції Калинівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади та поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Козятинського відділення поліції Калинівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 01 серпня 2019 року підлягають задоволенню.
У поданій касаційній скарзі відповідач, з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року залишити в силі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і ст. 13 КАС України.
Згідно ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас п. 2 ч. 5 цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Наведені обставини свідчать, що спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби, справа є незначної складності.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судовому рішенні суду апеляційної інстанції обставинами справи не дає підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України та не вказують на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм права. Таке застосування є очевидним (п. 2 ч. 2 ст. 332 КАС України).
Посада публічної служби, яку обіймав позивач (поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 3 Козятинського відділення поліції Калинівського відділу поліції Головного управління  Національної поліції у Вінницькій області) та у зв`язку з проходженням служби на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з останньою під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема, військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу ч. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовослужбовці зі званнями: генерал-майор, контр-адмірал, генерал-лейтенант, віце-адмірал, генерал-полковник, адмірал, генерал армії України.
Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Вінницькій області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі № 120/2711/19-а.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач                                                                                          М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін 

                                                                                                              О. О. Шишов