ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року 
м. Київ
Справа №  902/729/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Ткач І.В. - головуючий, Кондратова І.Д., Стратієнко Л.В., 
за участю секретаря судового засідання Співака С.В.,

представників учасників справи 
позивача - не з`явилися, 
відповідача - Бардіна О.О.,
третіх осіб: 1. не з`явилися, 2. не з`явилися, 3. не з`явилися, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна"
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 
(головуючий суддя - Мельник О.В., судді Розізнана І.В., Грязнов В.В.)
у справі № 902/729/18 Господарського суду Вінницької області 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ." 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 
1) ОСОБА_1 , 
2) ОСОБА_2 , 
3) ОСОБА_3 
про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ 

1. Стислий зміст позовних вимог

1.1. У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ." про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №СМ-SMEB00/246/2008 від 14 травня 2008 року, а саме: нежитлову будівлю гаража літера "А", загальною площею 736,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 " та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ.". Кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки, позивач просив направити на погашення загальної заборгованості перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна", що складає 104  566, 84 доларів США, що станом на 23.10.2018 еквівалентно  2936707,42 грн відповідно до офіційного курсу НБУ. Спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки - шляхом продажу на прилюдних торгах на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна в ході виконавчого провадження, але не нижче 852 071,00 грн, що визначена сторонами при укладенні договору іпотеки № PСNL - В00/125/2007 від 14 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Богутенко О.В. та зареєстрованого у реєстрі за реєстровим №1184.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням позичальником кредитних зобов`язань за кредитним договором № СМ-SMEB00/246/2008 від 14 травня 2008 року.

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

2.1. 08 травня 2008 року Постійно діючий третейський суд при асоціації "Розвитку та правозахисту підприємств" рішенням від 08.05.2008:

- визнав дійсним договір купівлі - продажу будівлі гаража літера "А" площею 736, 8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 30.04.2008, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- визнав за ОСОБА_1 право власності на будівлю гаража літера "А" площею 736, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язав ОСОБА_1 провести остаточний розрахунок по договору купівлі - продажу від 30.04.2008 у сумі 505  000, 00  грн, що становить 100  000 дол. США в термін до 19.05.2008.

2.2. 12 травня 2008 року ОСОБА_1 отримав реєстраційне посвідчення на об`єкти нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам про право власності на будівлю гаража літера "А" площею 736, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації "Розвитку та правозахисту підприємств" від 08.05.2008, зареєстрованого Жмеринським районним структурним підрозділом Комунального підприємства "Вінницьке ОБТІ" 12.05.2008 в реєстровій книзі № 85 за реєстровим № 553.

2.3. 14 травня 2008 року ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", уклало з ОСОБА_1 кредитний договір №СМ-SMEB00/246/2008 на суму 100  000 дол. США строком до 12.05.2023.

У частині №1 кредитного договору сторони передбачили, що кредит в сумі 100  000 дол. США надається ОСОБА_4 для придбання нерухомого майна з остаточним погашенням суми кредиту 12.05.2023.

Відповідно до п.1.1 частини 2 вказаного Договору Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у Частині № 1 цього Договору, а Позичальник зобов`язався прийняти і належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, визначені в цьому Договорі.

2.4. 14 травня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк") та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №PM-SMEB00/246/2008 на нежитлове приміщення - будівлю гаража літера "А" площею 736,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 2 Договору іпотеки іпотека забезпечує виконання таких вимог Іпотекодержателя, зокрема, як: повернення кредиту; сплата процентів за користування кредитом; сплата пені за прострочення повернення кредиту та процентів, а також сплата штрафу за нецільове використання кредиту.

У ст. 4 Договору іпотеки сторони погодили, що вартість Предмета іпотеки за згодою іпотекодавця та іпотекодержателя складає 852  071,00 грн. 

Згідно з ст. 5 Договору іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-яких із його зобов`язань за статтею 5 цього Договору іпотекодержатель має право на негайне виконання іпотекодавцем боргових зобов`язань за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

2.5. 10 грудня 2010 року ПАТ "ОТП Банк" уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" договір купівлі - продажу кредитного портфелю (в тому числі рахунку за кредитним договором, укладеному з ОСОБА_1 (кредитний договір №CM-SMEB00/246/2008) та договору іпотеки №PM-SMEB00/246/2008). 

10 грудня 2010 року ПАТ "ОТП Банк" (Клієнт) уклало з ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (Фактор) договір про відступлення права вимоги, в якому передбачено, що Клієнт передає Фактору право вимоги за Кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до даного договору, що забезпечується іпотекою/заставою за Договорами іпотеки/Договорами застави. У додатку до договору за №965 значиться ОСОБА_1 за кредитним договором №CM-SMEB00/246/2008 від 14.05.2008 та договором іпотеки №PM-SMEB00/246/2008 від 14.05.2008.

2.6. 01 червня 2012 року ухвалою Жмеринського міськрайонного суду у справі №0205/649/2012 рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації "Розвитку та правозахисту підприємств", ухвалене 8 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розв`язання спору згідно з договором купівлі-продажу від 30.04.2008 щодо остаточного виконання умов договору та стягнення коштів у повному обсязі, а також зустрічного позову про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на будівлю гаража літ. "А", яка розташована за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 736,8 кв.м. - скасовано повністю. 

2.7. 07 лютого 2013 року заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду у справі №205/4193/2012 визнано нежитлову будівлю гаража літ."А", загальною площею 736,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 

2.8. 03 липня 2014 року рішенням Жмеринського міськрайонного суду у справі №130/1270/14ц позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ПАТ "ОТП Банк" про скасування договору іпотеки, припинення іпотеки та скасування заборони відчуження об`єкту нерухомого майна задоволено. 

14 жовтня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області рішення Жмеринського міськрайонного суду у справі №130/1270/14ц від 03.07.2014 залишено без змін. 

21 січня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Жмеринського міськрайонного суду у справі №130/1270/14ц від 03.07.2014 та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14.10.2014 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 

03 березня 2015 року ухвалою Жмеринського міськрайонного суду у справі №130/1270/14ц позов залишено без розгляду. 

2.9. 05 листопада 2014 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (продавці) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ." (покупець) укладено договір купівлі-продажу гаража загальною площею 736,8 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 

У п. 1.1 договору зазначено, що Продавці передали у власність (продали), а Покупець прийняв у власність (купив) належну Продавцям нежитлову будівлю гараж (предмет договору), що знаходиться в АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,3150га, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для комерційних потреб - кадастровий номер 0510300000:00:003:5078,  і зобов`язується сплатити встановлену у цьому договорі грошову суму. 

2.10. 10 серпня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області задоволено позов ПАТ "СК "АХА Страхування" до ОСОБА_1 , визнано недійсним договір страхування фінансового ризику, пов`язаного з втратою права власності на нерухомість №003-фр/10(кп) від 28.05.2010 з моменту його укладення. У задоволенні позову третьої особи ПАТ "ОТП Банк" до ПАТ "СК "АХА Страхування", ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та визнання вимоги такою, що не підлягає виконанню - відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "СК "АХА Страхування", ПАТ "ОТП Банк" про тлумачення умов договору страхування - відмовлено.

2.11. 14 листопада 2018 року ухвалою Вінницького міського суду порушено провадження у справі №127/28152/18 за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення 122593,38 дол. США заборгованості за кредитним договором №CM-SMEB00/246/2008. 

13 березня 2019 року ухвалою Вінницького міського суду позовна заява  ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у цій справі була залишена без розгляду  у зв`язку з неявкою у судове засідання представника позивача. 

2.12.  Враховуючи невиконання умов кредитного договору № CM-SMEB00/246/2008, позивач звернувся з вимогою до відповідача (іпотечним повідомленням) достроково виконати зобов`язання за кредитним договором, сплатити залишок заборгованості за кредитом - 98  728,56 дол. США, відсотки за користування кредитом - 5838,28 дол. США та пеню протягом тридцяти днів з дня отримання цієї вимоги. Суд першої інстанції встановив, що вказану вимогу отримав представник відповідача Пахолюк 21.09.2018, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням.

Невиконання зазначеної вимоги відповідачем і стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

3. Стислий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 10.06.2019 позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ТОВ "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ." про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено у повному обсязі. 

3.1.1. В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції з посиланням на ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" та ч.2 ст.5 договору іпотеки №PM-SMEB00/246/2008 від 14.05.2008 зазначив, що оскільки зобов`язання за кредитним договором №СМ-SMEB00/246/2008 від 14.05.2008 позичальник не виконав, то ТОВ "ОТП Факторинг Україна" має право звернути стягнення на заставне майно, що є предметом вказаного договору іпотеки, а саме на нежитлове приміщення - будівлю гаража літера "А" загальною площею 736,8 кв.м.

При цьому суд взяв до уваги рішення Апеляційного суду Вінницької області від 31.03.2014 у справі № 130/3076/13ц, яким встановлено, що суду не надані докази припинення договору іпотеки, тому позивачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як нові власники об`єкта нерухомого майна, нежитлової будівлі - гараж літера "А", загальною площею 736,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , набули статусу іпотекодавців за цим договором, включаючи всі права та обов`язки, які належать іпотекодавцю. 

Отже, у зв`язку з відчуженням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спірного нерухомого майна на користь відповідача, ТОВ "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ." в силу вимог ст.23 Закону України "Про іпотеку" набуло статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором. 
3.1.2. Суд першої інстанції відхилив клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, дійшовши висновку, що підстави для її застосування відсутні.

3.2. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 рішення Господарського суду Вінницької області від 10.06.2019 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено позивачу у задоволенні позову повністю. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

3.3. Мотивуючи своє рішення, суд апеляційної інстанції зазначив таке.

3.3.1.  ОСОБА_1 (іпотекодавець) придбав нежитлове приміщення гаража, що є предметом спірного договору іпотеки, згідно з договором купівлі від 30.04.2008, право власності на яке підтверджується рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації "Розвитку та правозахисту підприємств" від 08.05.2008, зареєстрованого Жмеринським районним структурним підрозділом Комунального підприємства "Вінницьке ООБТІ" 12.05.2008 в реєстровій книзі №85 за реєстровим №553. 

Проте ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.06.2012 у справі №0205/649/2012 вказане рішення Постійно діючого третейського суду скасовано у повному обсязі. Отже, за висновком суду, це судове рішення не породило жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Відтак в результаті судового вирішення справи не на користь іпотекодавця - ОСОБА_1 відбулося відновлення суб`єктивного речового права на майно в ОСОБА_2 , у зв`язку з чим іпотекодавець не може вважатися його власником.

3.3.2. Крім того, апеляційний суд взяв до уваги висновки, викладені в рішенні Апеляційного суду Вінницької області від 10.08.2015 у справі №127/3373/13, залишеному без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.12.2015. 

Вказаним рішенням, зокрема, встановлено, що договір купівлі-продажу будівлі гаража літера "А", загальною площею 736,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без дотримання письмової та нотаріально завіреної згоди дружини продавця, яка була співвласником цього нерухомого майна та не була стороною договору купівлі-продажу. Тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - сторонами договору купівлі-продажу були порушені вимоги ст. 365 ЦК України та ст. 369 ЦК України, а відтак такий договір є нікчемний та не породжує у сторін юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Отже, чинним рішенням суду встановлено факт нікчемності договору купівлі-продажу від 30.04.2008 і вказана обставина має преюдиціальне значення та відповідно до ст.75 ГПК України не потребує доказування. 

3.3.3. З огляду на викладене, враховуючи скасування рішення Постійно діючого третейського суду, яким підтверджувалося право власності ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно, приймаючи до уваги рішення Апеляційного суду Вінницької області від 10.08.2015 у справі №127/3373/13, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 ніколи не набував права власності на гараж, а отже, не міг вчиняти щодо нього жодних дій, в тому числі й передавати його у іпотеку, оскільки власником такого майна був ОСОБА_2 .

Спірне нерухоме майно не належало на праві власності іпотекодавцю, що суперечить ст. 5 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якої саме власнику належить право на передачу належного йому майна в іпотеку.

У спірних правовідносинах відсутня обов`язкова умова, з якою законодавство пов`язує перехід прав та обов`язків іпотекодавця за іпотечним договором, а саме перехід права власності на спірне нерухоме майно від іпотекодавця до нового власника, оскільки ОСОБА_2 не є новим набувачем прав та обов`язків іпотекодавця в розумінні ст.23 Закону України "Про іпотеку", а є попереднім власником спірного нерухомого майна і перехід до нього права власності на предмет іпотеки відбувся не від іпотекодавця за іпотечним договором.

Жодного переходу права власності від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не відбулося, а тому останній правомірно реалізував свої права володіння, користування та розпорядження щодо спірного нерухомого майна, зокрема, уклавши договір купівлі-продажу гаража з ТОВ "Вантаж Бі. Ем.Джі", що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення та безпідставно застосовано до спірних правовідносин положення ст.23 Закону України "Про іпотеку".

Отже, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ." про звернення стягнення на предмет іпотеки є необґрунтованим та безпідставним, а тому не підлягає задоволенню.

3.3.4. Врахувавши наявність підстав для відмови у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, суд не переглядав судове рішення в частині відмови в задоволенні клопотання про застосування строку позовної давності.

4. Стислий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 скасувати та залишити в силі рішення Господарського суду Вінницької області від 10.06.2019.

4.2. В обґрунтуванням зазначених вимог скаржник посилається на таке.

4.2.1. Судом апеляційної інстанції за основу взято витяг з мотивувальної частини рішення Апеляційного суду Вінницької області від 10.05.2015 у справі №127/3373/13. У той же час суд не врахував правових висновків Вищого спеціалізованого суду України, відображених в ухвалі від 21.01.2015 у справі №6-41860св14. 

4.2.2. Суди попередніх інстанцій встановили, що основне зобов`язання боржник не виконав. Сторони не заперечують факту укладення 14.05.2008 позивачем та ОСОБА_1 договору іпотеки, стягнення за яким є предметом спору у цій справі.  Отже, у разі неспростування презумпції правомірності договору іпотеки всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

4.2.3. Відмова в позові з підстав, зазначених у постанові, є, на думку скаржника, сумнівною. Оскаржуваною постановою кредитора та іпотекодержателя фактично було позбавлено можливості на справедливе та встановлене законодавством право повернення належних йому коштів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 

Трактування судом ст. 23 Закону України "Про іпотеку" скаржник вважає помилковим, оскільки насамперед, правове призначення цього положення законодавства є саме збереження прав іпотекодержателя у випадку переходу права власності на предмет іпотеки до іншої особи з метою ухилення від виконання зобов`язання. Не було прийнято до уваги судом, що після скасування рішення Третейського суду, сторони договору купівлі-продажу не застосували юридичні наслідки, а саме реституцію у вигляді повернення коштів у розмірі 100 000 доларів США, які були отримані позичальником у Банку та передані ОСОБА_2 за Договором купівлі-продажу від 30.04.2008. Оскільки кредитні кошти були передані саме ОСОБА_2 і майно також було повернуто у його власність, то доцільним є кваліфікувати його не як "попередній власник, який відновив своє суб`єктивне право", а саме як іпотекодавець у розумінні ст. 23 Закону України "Про іпотеку", оскільки таким чином його права жодним чином не були порушені.

4.3. У відзиві на касаційну скаргу відповідач заперечує проти доводів та вимог скаржника та просить відмовити у задоволенні його касаційної скарги, а постанову, що оскаржується, - залишити без змін. 

Аналогічні вимоги відображені у відзиві ОСОБА_2 , направленому до Суду 12.02.2020. В цілому доводи та аргументи відповідача та третьої особи-2, наведені у відзивах на касаційну скаргу, відповідають висновкам апеляційного господарського суду, викладеним у постанові, яка переглядається. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу  України (тут і далі - у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.1.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч.2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України).

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір у справі стосується питання звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 14.05.2008, набуте у власність відповідачем за договором купівлі-продажу від  05.11.2014.

5.2.2. Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 

5.2.3. Іпотека є одним із видів забезпечення виконання зобов`язань. Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

5.2.4. Іпотекодавець - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель (ст.1 Закону України "Про іпотеку").

Предметом іпотеки, згідно з приписами ч.1 ст.5 Закону України "Про іпотеку" може бути один або декілька об`єктів нерухомого майна, зокрема, за умови, що нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація. 

5.2.5.  Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 (іпотекодавець) придбав спірне нежитлове приміщення гаража, що є предметом договору іпотеки, згідно з договором купівлі-продажу від 30.04.2008. Право власності на це нерухоме майно визнано за ОСОБА_1 рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації "Розвитку та правозахисту підприємств" від 08.05.2008.  Проте ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.06.2012 у справі №0205/649/2012 вказане рішення Постійно діючого третейського суду скасовано у повному обсязі. 

Отже, зазначене рішення третейського суду не породило жодних правових наслідків для ОСОБА_4 з моменту його ухвалення.

5.2.6. Суд апеляційної інстанції обґрунтовано взяв до уваги рішення Апеляційного суду Вінницької області від 10.08.2015, залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2016 у справі №127/3373/13, у якому встановлено, що договір купівлі-продажу будівлі гаража літера "А", загальною площею 736,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 30.04.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є нікчемним та не породив у сторін юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Зважаючи на викладене, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що не будучи власником спірного нерухомого майна ОСОБА_1 не мав правових підстав для передачі його в іпотеку. Натомість, в результаті скасування рішення третейського суду відбулося відновлення суб`єктивного речового права на майно в ОСОБА_2 

5.2.7. Відповідно до ст.23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Переходу права власності від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не відбулося. ОСОБА_1 не міг передавати спірне нерухоме майно в іпотеку, оскільки власником був ОСОБА_2  Тобто ОСОБА_2 не є новим набувачем прав та обов`язків іпотекодавця в розумінні ст.23 Закону України "Про іпотеку", а є первісним власником нерухомого майна, яке ОСОБА_1 передав в іпотеку позивачу в забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. 

У спірних правовідносинах, які склалися у цій справі,  відсутня обов`язкова умова, з якою законодавство пов`язує перехід прав та обов`язків іпотекодавця за іпотечним договором, а саме перехід права власності на спірне нерухоме майно від іпотекодавця до нового власника. Отже, ОСОБА_2 як первісний та законний власник спірного нерухомого майна правомірно реалізував належне йому право розпорядження цим майном, відчуживши гараж на користь ТОВ "Вантаж Бі. Ем.Джі", про що правильно зазначив суд апеляційної інстанції. 

5.2.8. Обґрунтованим є висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для застосування у цій справі положень ст.23 Закону України "Про іпотеку", оскільки ТОВ "Вантаж Бі. Ем.Джі" не набуло статусу іпотекодавця за договором іпотеки, укладеним 14.05.2008 між ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк") та ОСОБА_1 , а отже, відповідач не несе обов`язків перед позивачем за цим іпотечним договором. 

Зважаючи на викладене, апеляційний господарський суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ТОВ "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ." про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягає. 

5.2.9. Доводи скаржника про чинність договору іпотеки, за умови встановлення обставин, які підтверджують, що ОСОБА_1 не мав права передавати спірне майно в іпотеку, не спростовують правильного висновку суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для застосування  у цій справі ст.23 Закону України "Про іпотеку". 

5.2.10. Неаргументованим є твердження скаржника про те, що після скасування рішення третейського суду сторони договору купівлі-продажу не застосували юридичні наслідки, а саме реституцію у вигляді повернення коштів у розмірі 100 000 доларів США. Зазначене питання не входить до предмета доказування у цій справі, не досліджувалося судами та не впливає на правильність застосування норм права судом апеляційної інстанції. Такі доводи касаційної скарги позивача не є підставою для скасування постанови, яка переглядається.  

Отже, звертаючись з касаційною скаргою, позивач не довів неправильне застосування апеляційним господарським судом норм права як необхідної передумови для скасування чи зміни постанови, що оскаржується. За результатами перегляду справи в касаційному порядку Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації судом апеляційної інстанції спірних правовідносини з правильним застосуванням до них норм матеріального права. Порушень норм процесуального права не встановлено.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.2. З огляду на зазначене вище у розділі 5 цієї постанови, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги позивача без задоволення, а постанови апеляційного господарського суду - без змін. 

7. Судові витрати

7.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника. 

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" залишити без задоволення.

2.          Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №902/729/18 залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною  та оскарженню не підлягає.

Головуючий  суддя                                                                      І. Ткач

Судді                                                                                                    І. Кондратова

                                                                                                    Л. Стратієнко