ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 195/1579/16-а(2-а/195/66/16)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Бишевської Н.А.,     
за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами 
постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2017 року у справі №195/1579/16-а (провадження №2-а/195/66/16) за позовом ОСОБА_1 до П`ятихатського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                      в с т а н о в и В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до суду, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та ззобов`язати відповідача перерахувати і виплатити недоплачену пенсію з 01 січня 2016 року в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, що зазначена у довідці прокуратури Дніпропетровської області №18-281 від 16.12.2016р. відповідно до ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру».
Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року позов задоволено, зокрема:
дії П`ятихатського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», діючого на момент призначення пенсії визнано протиправними;
зобов`язано П`ятихатське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області       перерахувати з 01.01.2016 року та виплатити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з підвищенням заробітної плати       працівникам       прокуратури       відповідно    до Постанов Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року, № 763 від 30.09.2015 року та № 1013 від 09.12.2015 року, згідно з вимогами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», що набрав чинності з 01.10.2011 року, на підставі             довідки             прокуратури             Дніпропетровської             області від 16.12.20І6 року за № 18-281 вих 16, в розмірі 90% місячного (чинного) заробітку без обмежень граничного розміру пенсії та здійснювати відповідні виплати, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016 року по теперішній час.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2017 року постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що починаючи з 01 січня 2015 року, у зв`язку із змінами, які були внесені до ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» (Закон №1789-XII) Законом №76-VIII від 28.12.2014 року, змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх працівників прокуратури. Така підстава (умова) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників відсутня в новій редакції частини 18 статті 50-1 Закону України “Про прокуратуру”, а визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано Кабінету Міністрів України.
Аналогічних змін зазначала і ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14.10.2014, який набрав чинності з 15.07.2015р, в якій зазначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
На час звернення позивача як до органу пенсійного Фонду так і до суду, Кабінетом Міністрів України не було визначено умов перерахунку раніш призначених пенсій.
Отже у період часу, з якого позивач просив здійснити перерахунок пенсії (з 01.01.2016р.), такої підстави (умови) перерахунку раніше призначених пенсії як підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників законодавством визначено не було.
З цих підстав суд апеляційної інстанції вказав на відсутність правових підстав для перерахунку позивачу пенсії з 01.01.2016р. у відповідності до положень ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2017 року за виключеними обставинами вказуючи на те, що Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)2019 по справі №3-209/2018(2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
У запереченнях проти заяви про перегляд рішення суду за виключними обставинами  Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (правонаступник П`ятихатського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) просить залишити заяву позивача без задоволення. Фактично позиція відповідача полягає у тому, що на час виникнення спірних відносин між сторонами, на час розгляду справи, як редакція Закону України «Про прокуратуру» (Закон №1789-XII) так і редакція Закону України «Про прокуратуру» (Закон №1697-VІІ) не визначала право позивача на перерахунок пенсії, у зв`язку із підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.
Заслухавши доповідь судді – доповідача стосовно обставин справи, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи заявника, суд приходить до висновку про те, що заява позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку за виключними обставинами є:
1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
13.12.2019р. Конституційним Судом України прийнято рішення №7-р (ІІ)2019 по справі №3-209/2018(2413/18, 2807/19), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Крім цього, Конституційний Суд України встановив порядок виконання цього Рішення до врегулювання Верховною Радою вказаного питання на законодавчому рівні, а саме: «частина двадцята статті 86 Закону не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, натомість застосуванню підлягає частина двадцята статті 86 Закону в первинній редакції:
"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".
За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідно до статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
За змістом статті 152 Конституції України, положень ст..91 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення Конституційного Суду України не має ретроактивної дії та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.
Вказане також вбачається і з Рішення Конституційного Суду України №7-р (ІІ)2019, в якому визначено порядок  його виконання, а саме: з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення частина двадцята статті 86 Закону не підлягає застосуванню. У свою чергу, з дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України №7-р (ІІ)2019 підлягає застосуванню частина двадцята статті 86 Закону в первинній редакції.
На дату виникнення спірних відносин у цій справі, а також на час розгляду цієї справи в суді, у тому числі на час прийняття Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом постанови від 06 березня 2017 року, правове регулювання перерахунку пенсій прокурорам було іншим, ніж те, яке стало після ухвалення Конституційним Судом рішення, у зв`язку з чим відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, діяв в межах правового поля і керувався  чинними на той момент положеннями законодавства.
З огляду на вказане, визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач, у спірних відносинах, був зобов`язаний і діяв у межах та на підставі того законодавства, яке існувало на час виникнення спірних відносин.
Отже, підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019р. не може свідчити про наявність у позивача права на перерахунок пенсії з 01.01.2016р., як про те просив позивач.
Таке право у позивача виникло з 13.12.2019р.
В той же час суд апеляційної інстанції враховує, що при перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Тобто, суд позбавлений процесуальної можливості здійснити судовий контроль за діями/рішеннями відповідача щодо перерахунку позивачу пенсії з 13.12.2019р., оскільки такі вимоги та підстави позову не визначалися позивачем у межах цієї справи.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами.
Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що у межах цієї справи позивачем, окрім вимог щодо перерахунку пенсії у зв`язку із підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, були заявлені і вимоги щодо неправомірності дій органу ПФУ по зменшенню розміру пенсії у відсотковому значенні із 90% від суми місячної заробітної плати (при призначенні пенсії) до 70% (при перерахунку пенсії у 2014 році).
Як вбачається із матеріалів справи, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі (постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2017 року),  суд апеляційної інстанції не надав оцінки  правомірності дій відповідача саме в частині зменшення розміру пенсії у відсотковому значенні.
Але вказані обставини не можуть бути підставою для перегляду постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2017 року за виключними обставинами з підстав, які визначені позивачем (Рішення Конституційного Суду України №7-р (ІІ)2019).
Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.321, 322, 325, 361, 368-369 КАС України, суд, -

      ПОСТАНОВИВ: 

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2017 року у справі №195/1579/16-а (провадження №2-а/195/66/16) – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строки. які визначено ст..329 КАС України.

Вступна та резолютивна частини проголошені 25.02.2020р.
Повне судове рішення складено 26.02.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська