ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року 
м. Київ

Справа №  905/147/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Зуєва В. А., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання:  Мартинюк М. О..,
за участю представників сторін:
позивача  - Гордійчука Ю.В.,
відповідача  - не з`явився, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтарськтранс"
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 (судді: Терещенко О. І., Сіверін В. І., Склярук О. І.) і рішення Господарського суду Донецької області від 21.05.2019 (судді Величко Н. В., Демідова П. В., Левшина Я. О.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтарськтранс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика № 105"
про стягнення 13 442 851,54 грн, 

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог
1.1. У січні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Шахтарськтранс" (далі - ТОВ "Шахтарськтранс") звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика № 105" (далі - ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105") про стягнення 13 442 851,54 грн, у тому числі: 3 327 339,54 грн - завдані збитки, 6 553 712,00 грн - пеня, 3 561 800,00 грн - штраф.
1.2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання умов договору зберігання від 27.03.2017 № 25/111, укладеного між сторонами, позивачем як поклажодавцем передано ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" (зберігачу) вугільну продукцію (вугільний концентрат) у кількості, асортименті, з якісними характеристиками та в порядку і на умовах, визначених цим договором. У порушення умов договору відповідач не виконав вимогу позивача щодо відвантаження у квітні 2017 року вугільного концентрату у кількості 16 190 тон,  оскільки повернув товар не в повному обсязі та гіршої якості, ніж було прийнято на зберігання, чим заподіяно позивачу збитків у розмірі 3 327 339,54 грн. Неналежне виконання умов договору є, на думку позивача, підставою для нарахування передбачених умовами договору штрафних санкцій: пені у розмірі 0,1 % від вартості всього майна за кожен день прострочення виконання обов`язку щодо відвантаження майна та штрафу у розмірі 10 % від вартості майна, що підлягало відвантаженню, за недотримання вказівок поклажодавця.
2. Короткий зміст судових рішень
2.1. Справа розглядалася судами неодноразово. Рішенням Господарського суду Донецької області від 21.05.2019 у справі  № 905/147/18 в задоволенні позовних вимог ТОВ "Шахтарськтранс" до ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" відмовлено повністю; судові витрати за розгляд справи покладено на позивача.
2.2. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 у справі  № 905/147/18 рішення Господарського суду Донецької області від 21.05.2019 залишено без змін.
2.3. Судові рішення мотивовані тим, що спірні відносини виникли у зв`язку з виконанням договору зберігання. Посилаючись на положення статей 626, 509, 11, 526, 525, 615, 599, 942, 950, 610, 611, 546, 549 Цивільного кодексу України, статей 67, 179, 193, 230 Господарського кодексу України, умови Договору зберігання, суди встановили, що підставою для повернення майна є вимога (заявка) позивача, натомість позивачем не надано доказів направлення/вручення передбаченої договором вимоги (заявки), а тому не доведено належними та допустимими доказами обставин пред`явлення відповідачу вимоги стосовно кількості продукції, а отже не доведено порушення відповідачем умов договору. З огляду на норми статті 22 Цивільного кодексу України, статей 225, 224 Господарського кодексу України, суди дійшли висновків про недоведеність позивачем підстав для виникнення відповідальності за завдання збитків, їх розміру. Крім того, суди зазначили про необґрунтованість стягнення з відповідача пені, оскільки для її розрахунку застосовано ціну однієї тони вугілля, встановлену після 07.09.2017, в той час як до стягнення заявлена пеня за період з 01.05.2017 року по 31.10.2017. Суди встановили безпідставність тверджень позивача про неналежну якість спірного вугілля з огляду на ненадання позивачем актів про фактичну якість продукції, що надійшла, відповідно до умов Інструкції П-7 та актів про відбір проб.   
3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї
3.1. Не погодившись із постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 та рішенням Господарського суду Донецької області від 21.05.2019 у справі  № 905/147/18, ТОВ "Шахтарськтранс" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 у справі  № 905/147/18 та рішення Господарського суду Донецької області від 21.05.2019, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
3.2. В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, статті 7, 13, 236 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник вважає, що суди порушили принцип всебічності та об`єктивності при встановленні обставин справи, не дослідили зібрані у справі докази, невірно надали правову оцінку доводам, встановили обставини на підставі неналежних доказах. ТОВ "Шахтарськтранс"  вказує, що судом апеляційної інстанції залишився поза увагою доказ, який було надано до суду апеляційної інстанції - копія листа-заявки № 235/04-09 від 07.04.2017.  
4. Обставини справи встановлені судами 
4.1. Між ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" (зберігач) і ТОВ "Шахтарськтранс" (поклажодавець ) 27.03.2017 укладено Договір зберігання № 25/111 (далі - Договір), за умовами якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання вугільну продукцію в кількості, асортименті, з якісними характеристиками та в порядку і на умовах, визначених цим Договором (пункти 1.1, 1.2).
4.2. Згідно з пунктом 2.3 Договору приймання-передача вугілля на/зі зберігання відбувається шляхом його передачі однією стороною іншій та складанням відповідного акта приймання-передачі. В акті приймання-передачі зазначається кількість, якісні показники майна, що передається, місце, де відбудеться зберігання майна.
4.3. Відповідно до пункту 2.4 Договору, акт приймання-передачі вугілля, що складається сторонами при передачі поклажодавцем вугілля на зберігання зберігачу, містить дані щодо кількісних та якісних характеристик вугілля та при поверненні вугілля поклажодавцю зі зберігання зберігач зобов`язаний повернути вугілля за якісними та кількісними характеристиками, що вказані в акті приймання-передачі вугілля.
4.4. Пунктом 2.7 Договору визначено, що партія вугілля відвантажується після відбору об`єднаної проби. За результатами лабораторних випробувань об`єднаної проби оформлюється посвідчення про якість/сертифікат якості вугілля в партії.
4.5. У пункті 3.1.3 Договору сторони визначили, що зберігач після отримання листа від поклажодавця, зобов`язаний протягом 2 робочих днів здійснити відвантаження частини або усього майна, що знаходиться на зберіганні, в залізничні вагони та забезпечити відправлення вагонів залізницею на адресу вантажоотримувача, що вказана у письмовій заявці поклажодавця. Інші дані, необхідні для забезпечення відправлення майна залізницею, надаються поклажодавцем в письмових заявках.
4.6. Відповідно до пунктів 5.4, 5.5 Договору, приймання вугілля за кількістю та якістю здійснюється відповідно до умов Інструкції "О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по количеству", затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року № П-6 зі змінами та доповненнями та Інструкції "О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству", затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року № П-7 зі змінами та доповненнями. Кількість та якість вугілля, яке надійшло від поклажодавця та прийняте зберігачем на умовах Договору, відображається в актах приймання-передачі вугілля.
4.7. У пункті 3.1.4 Договору зазначено, що зберігач зобов`язався відшкодувати усі витрати, збитки поклажодавця, що понесені внаслідок відвантаження зберігачем неякісного майна, що підтверджене умовами Інструкції "О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству", затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року № П-7.
4.8. Умовами Договору визначено, що у випадку порушення зобов`язання, що виникає з договору, сторона несе відповідальність, визначену Договором та (або) чинним в Україні законодавством (пункт 7.1); порушення Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом Договору (пункт 7.2); за кожен день прострочення виконання зберігачем обов`язку щодо відвантаження майна (всього або частини) залізницею за письмовою заявкою поклажодавця, зберігач сплачує на користь поклажодавця неустойку у вигляді пені в розмірі 0,1 % від вартості майна, що встановлюється на рівні ціни, що міститься в договорі на поставку вугілля та/або специфікації до такого договору, що укладені між поклажодавцем та третьою особою (пункт 7.5); зберігач відшкодовує поклажодавцю усі збитки, що понесені останнім внаслідок невиконання або неналежного виконання зберігачем свого обов`язку, що міститься в пункті 3.1.3 Договору, щодо строків відвантаження майна (всього чи його частини), якісних характеристик та кількості майна (пункт 7.6); у разі недотримання зберігачем вказівок поклажодавця, що містяться в письмових заявках на відвантаження майна, зберігач сплачує на користь поклажодавця штраф у розмірі 10 % від вартості майна, що підлягало відвантаженню за ціною встановленою в порядку, визначеному для визначення розміру пені в пункті 7.5 Договору (пункт 7.7). 
4.9. Відповідно до пункту 9.2 Договору, він набирає чинності з дати його підписання та закінчується 31.12.2017 року. Через 31 календарний день поклажодавець має право передати у власність зберігача майно згідно з актом приймання-передачі. У разі відмови поклажодавця протягом 3-х календарних днів після закінчення договору забрати майно, зберігач не має права на свій розсуд розпорядитися збереженим майном і договір вважається продовженим на один рік.
4.10. За актом приймання-передачі концентрату (продуктів збагачення) від 31.03.2017 ТОВ "Шахтарськтранс" передало, а ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" прийняло на зберігання концентрат марки ДГ 0-100 у кількості 5536 т (зола 22,1 %, волога 11,5 %); концентрат марки Г (Г2) 0-100 у кількості 10654 т (зола 22,4 %, волога 11,2 %).
4.11. Згідно з актом приймання-передачі концентрату (продуктів збагачення) від 30.06.2017 на підставі Договору ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" передало, а ТОВ "Шахтарськтранс" прийняло концентрат марки ДГ 0-100 у кількості 475,316 т; концентрат марки Г (Г2) 0-100 у кількості 6883,744 т.; додатком до акта є реєстр вагонів відвантажених на адресу ТОВ "Шахтарськтранс" згідно з Договором.
4.12. ТОВ "Шахтарськтранс" 28.07.2017 заявлено претензію № 1 до ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" про виплату збитків у розмірі 1 877 115,25 грн, завданих позивачеві внаслідок повернення зі зберігання вугільного концентрату гіршого за якісними показниками ніж той, що приймався на зберігання. Претензія залишена відповідачем без задоволення.
4.13. Наведене стало підставою для звернення позивача з позовом до господарського суду про стягнення з відповідача збитків у розмірі 3 327 339,54 грн, що виникли внаслідок відвантаження вугільного концентрату гіршої якості ніж було прийнято на зберігання, пені 6 553 712,00 грн та штрафу 3 561 800,00 грн.
5. Позиція Верховного Суду
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
5.2. Предметом позовних вимог є вимоги про стягнення збитків у зв`язку з відвантаженням відповідачем концентрату гіршої якості, ніж було прийнято на зберігання та строків відвантаження товару та про стягнення пені за прострочення виконання обов`язку щодо відвантаження майна і штрафу за невиконання вказівок позивача у розмірі 10 % від вартості майна, що підлягало відвантаженню. 
5.3. Як установлено судами спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням сторонами договору зберігання № 25/111 від 27.03.2017.  
5.4. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору. За змістом положень статей 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
5.5. За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (частина 1 статті 936 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.
5.6. Статтею 951 Цивільного кодексу України визначено порядок та розмір відшкодування зберігачем збитків, завданих поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі. 
Оскільки положення статті 951 Цивільного кодексу України поширюються лише на відносини по відшкодуванню збитків, завданих внаслідок порушення зберігачем обов`язків по забезпеченню схоронності речі, то у разі порушення інших договірних зобов`язань (наприклад, прострочення повернення речі) такі збитки відшкодовуватимуться у повному розмірі, передбаченому статтею 22 Цивільного кодексу України.
5.7. Відповідно до пунктів 5.4, 5.4.1, 5.5 Договору повернення майна повинно бути оформлено шляхом підписання певного документу (акта приймання-передачі вугілля) представниками сторін та скріплення печатками сторін договору, який повинен містити кількість та якість вугілля, що повертається зберігачем.  
5.8. Пунктом 3.1.4 Договору визначено обов`язок зберігача відшкодувати усі збитки поклажодавця, що понесені внаслідок відвантаження зберігачем неякісного майна, що повинно підтверджуватися згідно з умовами Інструкції "О порядке приема продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству".    
5.9. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Правові наслідки порушення зобов`язання наведено у статті 611 Цивільного кодексу України, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків.
5.10. Згідно з частиною 1 статті 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
За договором зберігання від 27.03.2017 № 25/111 сторонами за невиконання або неналежне виконання його умов було передбачено як стягнення неустойки (пені, штрафу), так і стягнення збитків (пункти 7.1, 7.2, 7.5, 7.6, 7.7 Договору).
5.11. Згідно з пунктом 3.1.3 Договору сторони визначили порядок повернення позивачу майна, що зберігається, відповідно до якого останній повинен надати відповідачу вимогу (заявку) та зазначити реквізити для можливості відвантаження продукції отримувачу.
У разі невиконання або неналежного виконання зберігачем зазначеного у пункті 3.1.3 Договору обов`язку щодо строків відвантаження майна (всього або його частини), передбачено пунктом 7.6 Договору  відшкодування збитків, завданих такими діями поклажодавцю. 
5.12. Суди, встановивши, що позивачем не надано доказів направлення/вручення передбаченої договором вимоги (заявки), а тому не доведено належними та допустимими доказами обставин пред`явлення відповідачу вимоги стосовно кількості продукції та не доведено порушення відповідачем умов договору, відмовили у задоволенні позовних вимог.  
5.13. Водночас Верховний Суд у постанові від 17.10.2018, направляючи справу на новий розгляд, зазначив, що, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій, зосередившись на питанні наявності/відсутності підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування позивачу збитків у зв`язку з поверненням зі зберігання майна неналежної якості, залишили поза увагою, не дослідили та фактично взагалі не вирішили позовні вимоги ТОВ "Шахтарськтранс" про стягнення з ТОВ "Збагачувальна фабрика № 105" неустойки (пені, штрафу) у зв`язку з простроченням відповідачем повернення майна зі зберігання у запитуваному позивачем обсязі; при цьому, визначивши ці вимоги похідними від вимог про стягнення збитків, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували зазначені положення чинного законодавства та умови договору зберігання від 27.03.2017 № 25/111 щодо правових наслідків порушення зобов`язання, належним чином не встановили характер спірних правовідносин сторін, не дали належної оцінки як доводам і доказам позивача з цього питання, так і запереченням відповідача, наведеним у відзиві на позов, який, зокрема, не спростовував обставини прострочення виконання зобов`язання щодо повернення майна у відповідному обсязі протягом квітня 2017 року.
5.14. Проте при новому розгляді суди попередніх інстанцій не виконали вказівок Верховного Суду та не врахували заперечень відповідача у справі, які свідчать про незгоду  з розрахунком штрафних санкцій, проте не містять спростування самого факту прострочення виконання зобов`язання. 
Крім того, суди не з`ясували, на підставі чого відповідач здійснював повернення вугілля зі зберігання, якщо пунктом 3.1.3 Договору визначено, що таке повернення здійснюється саме на підставі заявки позивача.
5.15. Суди дійшли помилкового висновку, що пред`явлені до стягнення збитки мають характер не реальних збитків, а неодержаних доходів. Проте, відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).Тому, за змістом  частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, позовні вимоги стосуються саме реальних збитків, оскільки зумовлені поверненням вугільного концентрату  гіршої якості, ніж було прийнято на зберігання, про що зазначено у позовній заяві. 
5.16. Суди попередніх інстанцій установили, що при розрахунку розміру штрафу та пені позивачем необґрунтовано застосовано ціну однієї тони вугілля, встановлену після 07.09.2017 на рівні 2200 грн без ПДВ, при розрахунку санкцій з 01.05.2017 року, тоді як згідно з пунктом 7.1 Договору вона становить 2000,00 грн без ПДВ. Проте, не здійснивши перерахунок, відмовили у задоволенні позовних вимог в цій частині, зазначивши, що обґрунтованість поданого розрахунку вимог не доведена.
5.17. Скаржником також зазначається, що апеляційний господарський суд залишив поза увагою доказ, поданий разом з апеляційною скаргою, - лист-заявку №235/04-09 від 07.04.2017. При цьому судом апеляційної інстанції не наведено мотивів відхилення такого доказу, а лише констатовано його відсутність у матеріалах справи.
5.18. Суди, відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення збитків у зв`язку з відвантаженням відповідачем вугілля гіршої якості, ніж було прийнято на зберігання, виходили із того, що неналежна якість вугілля не підтверджена позивачем належними та допустимими доказами. При цьому суди не взяли до уваги Акт приймання-передачі концентрату, за яким здійснювалося повернення вугілля  (пункти 2.3, 2.4 Договору). На виконання вимог Договору сторони при поверненні вугілля зі зберігання підписали  Акт прийому-передачі концентрату (продуктів збагачення) від 30.06.2017 з додатком до Акта - реєстром вагонів. Саме в останньому сторони визначили якісні показники вугілля, що поверталося зі зберігання. Тобто, сторони фактично погодили якісні показники вугілля при його поверненні, що в свою чергу виключає необхідність застосування Інструкції П-7 при прийнятті товару за якістю.
5.19. Інші доводи скаржника стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.   
6. Висновки Верховного Суду
6.1. Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судові рішення наведеним вимогам не відповідають.
6.2. Згідно з частинами 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
За змістом частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
6.3. Ураховуючи допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права та беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, ухвалені у справі судові рішення слід скасувати із направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду, а касаційну скаргу задовольнити. 
6.4. Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
7. Розподіл судових витрат
7.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтарськтранс" задовольнити.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 і рішення Господарського суду Донецької області від 21.05.2019 у справі № 905/147/18  скасувати, справу направити на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             Н. О. Багай

Судді                                                                                                          В. А. Зуєв  
                                           
                                                                                                                   Ю. Я. Чумак