П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/4734/19	
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача - Турецької І. О.,
суддів - Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, рішення про коригування митної вартості товарів та зобов`язати вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправними та скасувати:
-                    картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500650/2019/00212 від 12 лютого 2019 року;
-                    рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000240/2 від 07 лютого 2019 року;
Також позивач просив зобов`язати Одеську митницю ДФС підготувати висновки про повернення надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів на загальну суму 30  000,00 грн., та подати їх для виконання до ГУДКС України в Одеській області.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що митному органу надав всі необхідні документи для підтвердження числових значень складових митної вартості транспортного засобу.
Вказував, що митну вартість автомобіля, всупереч наявних пошкоджень (зазначених в Акті про проведення фізичного огляду, так і безпосередньо, в самому Рішенні про коригування митної вартості) було визначено на рівні справної машини, без будь-яких дефектів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500650/2019/00212 від 12 лютого 2019 року.
Визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000240/2 від 07 лютого 2019 року.
В іншій частині позовних вимог, суд  відмовив.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції вказав, що позивачем для митного оформлення товару були надані всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, яки  містили  повну інформацію про митну вартість товару та про її складові частини. Суд зазначив, що документація позивача, надана митному органу   не містила розбіжностей, а тому відмова у розмитненні товару за митною декларацією шляхом прийняття картки відмови та рішення про коригування митної вартості  товарів за резервним методом є незаконним.
Відмовляючи у вимозі  про зобов`язання  митного органу підготувати висновки про повернення надміру сплачених митних платежів та подати їх на виконання до ГУДКС України в Одеській області, суд дійшов висновку про її передчасність та про необхідність дотримання Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року №643.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, Одеська митниця ДФС просить його скасувати в частині задоволених вимог, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме до митного оформлення не надано:
- банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, які підтверджують митні вартість товару;
- документів, які підтверджують вартість страхування та перевезення (фрахту) товарів до моменту перетинання ними митного кордону України, які підтверджують митну вартість товарів.
Далі, скаржник зауважує, що в рахунку-фактурі (комерційному інвойсі) від 24 вересня 2018 року №12644698 не зазначений перелік витрат, які входять до ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті, зокрема відсутня інформація щодо здійснення/нездійснення страхування та його вартості як складової частини митної вартості товарів.
Також, на думку скаржника, присутній факт ненадання декларантом додаткових документів, які були витребувані митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4  ст. 53 МК України.
Скаржник наголошує, що суд першої інстанції повинен був  звернути увагу, що декларант не подавав до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією, копії документів SWIFT від 05 грудня 2018 року, які додані  в подальшому до позову заяви.

ОСОБА_1 не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини справи.

Між позивачем, уповноваженою позивачем особою ФОП ОСОБА_2 та HIGHLINE AUTO LLC (США) було досягнуто домовленості щодо поставки транспортного засобу, а саме автомобіля легкового, що був у використанні марки FORD модель ESCAPE TITANIUM, номер кузова (VIN) - 1 НОМЕР_1 , тип двигуна бензиновий з робочим об`ємом циліндрів 1999 см3, 2013 року виготовлення, країна виробник USA.
Даний автомобіль мав наступні пошкодження: деформація крила переднього лівого, капота, панелі даху, боковини задніх лівих, двері задніх лівих, двері задка, каркасу даху лівого в задній частині (при заміні каскаду даху лівого передбачена заводом виробником тільки заміна крила заднього лівого, див. додаток), стійки вітрового скла лівого. Дефекти ЛКП переднього бампера, кутовий частини заднього бампера лівого. Розбита фара ліва, дзеркало зовнішнє ліве, ручка задніх лівих дверей.
10 грудня 2018 року позивачу виставлений рахунок-фактура (інвойс), відповідно до якого загальна сума до сплати за вказаний транспортний засіб склала 4 516,00 дол. США. З урахуванням транспортування та страхування товару склала 4 916,00 дол. США.
Після доставки товару на територію України в м. Одесу, декларантом ФОП ОСОБА_2  з метою  розмитнення автомобіля  подана Одеській митниці ДФС  митна декларація від 05 лютого 2019 року №UA500650/2019/003226,  код вантажу (УКТЗЕД) - 8703239013 . За вказаною митною декларацією - митна вартість товару була визначена за ціною договору, тобто  за першим методом.

Разом з митною декларацією подані наступні документи:

- рахунок-фактура (інвойс) №UA12 FORD 10-18 від 12 жовтня 2018 року; 
- домашній коносамент №7703 від 27 грудня 2018 року; 
- транспортний документ мультимодального/комбінованого перевезення №OOLU2613117710 від 27 грудня 2018 року; 
- навантажувальний документ №2352/1 від 31 січня 2019 року; 
- декларація про походження товару №102/19 від 05 лютого 2019 року; 
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №113037972 від 29 листопада 2018 року; 
- документ, що підтверджує вартість перевезення №б/н від 31 січня 2019 року; 
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовленою експертною установою №102/19 від 05 лютого 2019 року; 
- копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 від 10 вересня 2003 року; 
- акт фізичного огляду №0102/1 від 01 лютого 2019 року; 
- довідка №28459 від 04 лютого 2019 року; 
- заява на посвідчення від 01 лютого 2019 року; 
- картка платника податків №1918 від 21 серпня 2017 року; 
- квитанція про сплату №38712150 від 04 лютого 2019 року.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, орган доходів і зборів дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.
До такого висновку митний орган дійшов враховуючи наступне:
- до митного оформлення не надано документів, які підтверджують вартість страхування та перевезення товару;
- до митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
З огляду на наступне, декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи:
- банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості товару, перевезення, транспортно-експедиторських та інших послуг за межами митної території України;
- калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера;
- копію митної декларації країни відправлення;
- якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Декларантом зазначені документи до митного органу не надані. Відмовився ?

За таких умов, органом доходів і зборів обрано метод визначення митної вартості - резервний. На підставі інформації з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, Одеська митниця ДФС дійшла висновку, що митна вартість заявленого автомобілю є нижчою щодо ідентичних товарів та повинна становити - 8  525 дол. США.
12 лютого 2019 року митним органом прийнято рішення №UA500000/2019/000240/2, яким здійснено коригування митної вартості товару із застосуванням резервного методу та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500650/2019/00212.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на наступне.
Стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 1 статті 49 Митного кодексу України(далі - МК України): митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч. 1 ст. 52 МК України).
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1ст. 53 МК України).
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2ст. 53 МК України).
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч.3ст. 53 МК України).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5ст. 53 МК України).
Поряд з цим, Митний кодекс України містить також і спеціальний розділ 12 «Особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами», який містить спеціальні норми і вимоги щодо переліку документів, які подаються громадянами при переміщенні товарів через митний кордон України для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності (ч.1ст. 364 МК України).
Відповідно до ч.1 ст.368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості (ч.3ст.368 МК України).
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1ст. 54 МК України).
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу(ч.2 ст.54 МК України).
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3ст. 54 МК України).
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст. 54 МК України).
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст.54 МК України).
Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (ч.1ст. 57 МК України).
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2ст. 57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу(ч. 3ст. 57 МК України).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4ст. 57 МК України).
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу(ч .8ст. 57 МК України).
Логічним висновком, за аналізом наведених правових норм, буде судження, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові, а митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Втім, колегія суддів не вбачає в наданих декларантом документах розбіжностей, наявних ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Доводи скаржника, що декларантом до митниці не надані банківські платіжні документи, які оплату транспортного засобу, а також документи, які підтверджують вартість його страхування та перевезення (фрахт) до моменту перетинання  митного кордону України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються доказами, що наявні в матеріалах справи.

Так, у матеріалах справи міститься витяг з АТ КБ «Приват Банку» про переведення ОСОБА_1 на рахунок банку JPMORGAN CHASE BANK N.A. New York, NY US коштів у сумі 5891 дол. США за автомобіль (а.с.21).
Окрім того, в матеріалах справи міститься лист Highline auto LLC (переведений на українську мову) який підтверджує, що автомобіль 2014 року Ford Escada, Blue був куплений на аукціоні за ціною 4516,00 дол. США. Зазначено про те, що всі збори було сплачено відповідно до правил аукціону. Автомобіль експортовано та випробувано митною службою США.
Понад те, в матеріалах справи є висновок судового експерта ОСОБА_3 . №102/19 за яким ринкова вартість вказаного автомобіля, з урахуванням пошкоджень, станом на 04 лютого 2019 року становить 124 106,91 грн., що відповідно офіційного курсу валют НБУ складає 4 501,41 дол. США.(а.с.86-96).

Якщо митний орган вважав, що позивач повинен був надати платіжний документ, суб`єкт владних повноважень міг скористатися своїм правом про його витребування.

До того ж, слід звернути увагу, що довідкою №28459 від 04 лютого 2019 року виданою ТОВ «Укр-Тест-Стандарт встановлена  відповідність автомобілю екологічним нормам не нижче рівня «Евро-2» (а.с. 76) та Сертифікат відповідності на вказаний автомобіль (а.с.82).

Доводи апеляційної скарги про те, що в рахунку - фактурі (комерційному інвойсі)  не зазначений перелік витрат, які входять до ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті, зокрема відсутня інформація щодо здійснення/нездійснення страхування та його вартості як складової частини митної вартості товарів, не можуть бути прийняти до увага з огляду на таке.

По - перше, в інвойсі, який міститься в матеріалах справи, вказана сума витрат, що співпадає з сумою, зазначеною в листі Highline auto LLC та яка складається із ставки - 4000,00 дол. США, ІАА комісії аукціону - 450,00 дол. США, звіту про автомобіль - 7,00 дол. США та плати за обслуговування - 7,00 дол. США.

По - друге, страхування транспортного засобу не здійснювалося.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції. що ОСОБА_1 були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, тощо, таким чином відмова у розмитненні вказаного автомобілю шляхом прийняття картки відмови є не правомірною, а оскаржуване рішення про коригування митної вартості поданого до розмитнення позивачем автомобілю за резервним методом незаконним.
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат згідно вимог статті 139 КАС України не передбачено.

Керуючись статтями 311, 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, рішення про коригування митної вартості товарів та зобов`язати вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя                                                            І. О. Турецька

                      суддя                                                            Л. В. Стас

                      суддя                                                            Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 30.01.2020 року.