УХВАЛА
 
22 січня 2020 року
м. Київ
справа №161/11565/19
провадження № 61-729ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2019 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» про стягнення заборгованості з заробітної плати,
ВСТАНОВИВ:
Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково .
Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість з заробітної плати у розмірі 17 500,79 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У січні 2020 року ОСОБА_1   подав до Верховного Суду касаційну скаргу на  заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2019 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати в частині незадоволених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
 
Однак, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Верховним Судом та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.
 
Відповідно до статей 389, 391 ЦПК України Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку судові рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Натомість, ОСОБА_1 , оскаржуючи в касаційному порядку заочне рішення місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції, надав до суду скаргу на вказані рішення, яку назвав апеляційною скаргою.
 
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Положеннями статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Верховний Суд роз`яснює, що суди апеляційної інстанції наділені повноваженнями розглядати апеляційні скарги на рішення судів першої інстанції, натомість, суд касаційної інстанції такими повноваженнями не наділений, а тому не має правових підстав для прийняття до розгляду поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги.
 
Крім того, статтею 392 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту касаційної скарги, тобто, документу, який дає можливість особі реалізувати своє право на касаційне оскарження судових рішень.
 
Подана ОСОБА_1 скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки за назвою відноситься до іншого типу документів, розгляд яких відноситься до повноважень суду апеляційної інстанції. 
 
Враховуючи те, що суди, виконуючи вимоги процесуального законодавства, повинні уникати проявів надмірного формалізму та запобігати обмеженню доступу особи до правосуддя, Верховний Суд вважає за можливе залишити без руху поданий             ОСОБА_1 документ з назвою «Апеляційна скарга» та надати строк десять днів для усунення недоліків, а саме: для надання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
 
За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2019 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» про стягнення заборгованості з заробітної плати залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
 
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              А. А. Калараш