ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.002727 пров. № 857/13791/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року, головуючий суддя – Сидор Н.Т., ухвалене о 16:23 год. у м. Львові, повний текст якого складено 28.10.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконним і скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати незаконним і скасувати наказ відповідача № 237 від 14.03.2019 року у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності командира роти № 3 батальйону № 1 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції у званні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у формі накладення суворої догани.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є вчинення дисциплінарного проступку під час виконання службових обов`язків його підлеглими, що, на думку дисциплінарної комісії, свідчить про недостатній професіоналізм ОСОБА_1 . Аргументуючи безпідставність такого висновку дисциплінарної комісії, позивач стверджував, що в його діях відсутні будь-які обставини, які б становили у своїй сукупності склад дисциплінарного правопорушення, оскільки вчинення правопорушень іншими працівниками поліції не може становити собою правову підставу для притягнення осіб керівного складу поліції до дисциплінарної відповідальності, крім випадків неналежного виконання ними службових обов`язків. Водночас у матеріалах службового розслідування відсутні будь-які вказівки на невиконання позивачем покладених на нього функціональних та службових обов`язків як у ході особистої діяльності, так і в ході взаємодії з підпорядкованими йому працівниками.  
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано п. 8 наказу Департаменту патрульної поліції від 14.03.2019 року № 237 “Про застосування до працівників управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення” в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани до командира роти № 3 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вчинення дисциплінарного проступку під час виконання службових обов`язків підлеглими позивача свідчить про недостатній професіоналізм останнього як керівника і є прямою підставою для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності відповідно до статті 3 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» та підпункту 4.1.4 посадової інструкції командира роти.  
В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Позивач заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Наказом Департаменту патрульної поліції від 30.12.2018 року № 5679 (а.с. 85-86) з метою повного, всебічного та об`єктивного встановлення причин та обставин, які стали підставою для внесення 30.12.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018140000000677 відомостей про скоєння інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Лещишин О.І. кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію.
Наказом Департаменту патрульної поліції 29.01.2019 року № 141 (а.с. 87) продовжено термін проведення службового розслідування, призначеного наказом Департаменту патрульної поліції від 30.12.2018 року № 5679.
Згідно з Висновком дисциплінарної комісії від 27.02.2019 року (а.с. 88-139), складеним за результатами проведення вказаного службового розслідування, у діях працівників екіпажу «Омега-0301» у складі молодших лейтенантів поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та пішого наряду «Омега-0306» у складі лейтенанта поліції ОСОБА_4 та капрала поліції ОСОБА_5 встановлено ознаки дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 року №4/1, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395 та Присяги працівника поліції.
Водночас, під час проведення службового розслідування надано оцінку безпосереднім керівникам згаданих поліцейських, у діях яких установлено ознаки дисциплінарного проступку. Зокрема, у Висновку службового розслідування від 27.02.2019 року зазначено, що учинення дисциплінарного проступку під час виконання службових обов`язків підлеглими командира роти № 3 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 . ОСОБА_7 . свідчить про недостатній професіоналізм останнього як керівника (а.с. 132).
Відтак, пунктом 8 наказу Департаменту патрульної поліції № 237 від 14.03.2019 року (а.с. 140-147) за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 2, 4, 13 ч. 3 ст. 1, п. п. 4-8 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», п. 1 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року № 1179, п.п. 2.2.2, 2.2.17, 2.2.45, 2.2.47, 2.2.50 п. 2.2. розділу 2 Посадової інструкції командира роти УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.12.2017 №6086, недостатній організації контролю та вимогливості до підлеглих в очолюваному підрозділі, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, до командира роти № 3 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Борисенка Р.В. застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що  допущення порушень службової дисципліни підлеглими позивача, не є достатньою правовою підставою для притягнення його до відповідальності.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Закон України “Про Національну поліцію” визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України (далі - Закон).
Як встановлено статтею 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII (далі - Статут), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Як встановлено ст. 1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Статуту).
Статтею 13 Статуту передбачено, що засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку є дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно із ч. 2 ст. 14 Статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (ч. 4 ст. 14 Статуту).
Таким чином, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.
З оскаржуваного наказу видно, що позивачу інкриміновано порушення вимог:
- п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», яким встановлено обов`язок поліцейського неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського);
- п. п. 2, 4, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, якими встановлено обов`язки поліцейського: знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки (п. 2); безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону (п. 4); сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (п. 13);
- п. п. 4-8 ст. 3 Дисциплінарного статуту, якими встановлено обов`язки керівника щодо підлеглих: сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень; вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності; забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними; контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень; у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником;
- п. 1 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, згідно з яким керівник органу (підрозділу) поліції зобов`язаний запобігати проявам неетичної поведінки своїх підлеглих поліцейських шляхом організації роботи з розвитку професійної етики, у тому числі через проведення навчань, інформаційно-роз`яснювальної роботи.
- п.п. 2.2.2, 2.2.17, 2.2.45, 2.2.47, 2.2.50 п. 2.2 розділу 2 Посадової інструкції командира роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 року №6086, згідно з якими командир роти: показує приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень начальника Управління, начальника Департаменту патрульної поліції та їх заступників; вживає заходів з виявлення та усунення порушень особовим складом службової дисципліни (дотримання вимог зовнішнього вигляду, наявність при собі службового посвідчення, нагрудного знаку, посвідчення водія тощо); контролює службову дисципліну, дотримання патрулями належної тактики та заходів особистої безпеки; активно сприяє вирішенню особистісних конфліктів, що виникають серед особового складу; вивчає особисті якості особового складу; вживає організаційних заходів щодо підвищення ефективності роботи.
- недостатню організацію контролю та вимогливості до підлеглих в очолюваному підрозділі.
Як видно з Висновку службового розслідування від 27.02.2019 року та відповідно з оскарженого наказу, суть допущеного позивачем проступку полягає в наступному: «учинення дисциплінарного проступку під час виконання службових обов`язків підлеглими командира роти № 3 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 свідчить про недостатній професіоналізм останнього як керівника, що виразилось у недостатньому контролі за дотримання службової дисципліни підпорядкованим особовим складом, прийнятті недоцільних управлінських рішень, неналежному вивченні індивідуальних та професійних якостей підлеглих, недостатньому проведенні профілактичної роботи із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень».
Однак, матеріали службового розслідування не містять посилань на те, в чому саме полягає недостатній контроль позивача за дотримання службової дисципліни підпорядкованим особовим складом, прийняття ним недоцільних управлінських рішень, неналежне вивчення індивідуальних та професійних якостей підлеглих, недостатнє проведення профілактичної роботи із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.
Матеріали справи містять докази того, що позивач на виконання службових обов`язків проводив особовому складу роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Львівській області цільові інструктажі перед заступанням для несення служби, на якому доводив положення наказу МВС України № 1179 від 09.11.2016 року «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських», а також проводив інструктаж про заходи безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що позивач дотримувався вимог посадової інструкції в частині організації роботи з підтримання належного стану дисципліни та законності підлеглими працівниками, проведення виховної та профілактичної роботи, тоді як поведінку підлеглих працівників у кожному конкретному випадку не можна ставити у пряму залежність від професіоналізму їх керівника, а встановлені службовим розслідуванням обставини, дії працівників поліції, що призвели до порушення ними службової дисципліни, були вчинені ними на власний розсуд, а не за дорученням позивача як начальника.
Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №1.380.2019.002727 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	

Повний текст постанови складено 14.02.2020 року.