ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року 
м. Київ

Справа №  911/556/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О.А. - головуючий, Губенко Н.М., Студенця В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Черненка О.В.,

за участю представників:

Петрова Євгена Володимировича - Сорока М.С.,

Публічного акціонерного товариства "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів" - Лавренюк Л.П., Столярчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги  ОСОБА_1 

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2019
(головуючий суддя Пашкіна С.А., судді Буравльов С.І., Сітайло Л.Г.)

у справі за позовом ОСОБА_1 
до Публічного акціонерного товариства "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів"

про визнання недійсним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.           ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів» (далі - ПАТ «МЗВКК») про визнання недійсним та скасування рішення наглядової ради, оформленого протоколом засідання Наглядової ради № 5 від 05.03.2018.

2.          Позовні вимоги обґрунтовано тим, що член Наглядової ради ОСОБА_2 та МНР Lux S.A. є заінтересованими особами щодо вчинення ПАТ «МЗВКК» правочинів, укладення яких було погоджено оскаржуваним протоколом наглядової ради ПАТ «МЗВКК» від 05.03.2018, в той час, як відповідні питання мали бути розглянуті на засіданні загальних зборів акціонерів ПАТ «МЗВКК». Позивач зазначає про порушення його права на участь в управлінні ПАТ «МЗВКК», оскільки він був позбавлений можливості впливу на укладення оспорюваних договорів шляхом голосування особисто або через свого представника на загальних зборах ПАТ «МЗВКК», до порядку денного яких було б внесено питання щодо надання згоди на укладення правочинів та, відповідно, висловити свою незгоду шляхом голосування проти прийняття такого рішення за відповідним питанням порядку денного.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.          Рішенням Господарського суду Київської області від 23.07.2018 у справі №911/556/18 позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «МЗВКК» про визнання недійсним та скасування рішення наглядової ради задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним та скасовано рішення наглядової ради ПАТ «МЗВКК», оформлене протоколом засідання наглядової ради № 5 від 05.03.2018.

4.          Місцевий суд мотивував свої висновки тим, що: спірне рішення наглядової ради відповідача, оформлене протоколом засідання № 5 від 05.03.2018, щодо вчинення правочинів із заінтересованістю, які стосуються майна, ринкова вартість якого перевищує 10 відсотків вартості активів, за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, мало виноситись і прийматись на загальних зборах акціонерів, в тому числі за участю позивача; вирішення наглядовою радою відповідного питання, в якому позивач мав право участі на загальних зборах, є порушенням права позивача, як акціонера, на участь в управлінні справами товариства.

5.          Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2019 рішення Господарського суду Київської області від 23.07.2018 скасовано. В позові відмовлено.

6.          Суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення його корпоративних прав внаслідок прийняття спірного рішення наглядової ради відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги  та узагальнення їх доводів

7.          Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, позивач  звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2019 скасувати, а рішення Господарського суду Київської області від 23.07.2018 - залишити в силі.

8.          Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував, що на засіданні наглядової ради ПАТ «МЗВКК», оформленому протоколом № 5 від 05.03.2018, було вирішено питання, які мали бути розглянуті на засіданні загальних зборів акціонерів ПАТ «МЗВКК», чим порушено право позивача на участь у вирішенні відповідних питань на загальних зборах.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

9.          Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

10.          19.12.2019 відповідач подав додаткові пояснення, у яких повторно просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін. 

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

11.           ОСОБА_1 , є власником 9 600 000 простих іменних акцій ПАТ «МЗВКК», що складає 6% від статутного капіталу товариства.

12.          Наглядовою радою ПАТ "МЗВКК" було прийнято рішення, оформлене протоколом засідання наглядової ради № 5 від 05.03.2018, яким було прийнято рішення:
1.1.          Про надання згоди на вчинення ПАТ "МЗВКК" значних правочинів щодо (і) надання ПАТ "МЗВКК" поруки з метою забезпечення виконання будь-яких та всіх зобов`язань, в тому числі зі сплати будь-яких сум, що підлягають або можуть підлягати сплаті, (а) ЕМ-ЕЙЧ-ПІ Люкс С.А. (МНР LUX S.А.), компанією створеною за законодавством Великого Герцогства Люксембург (надалі - "Емітент"), та (б) іншими крім ПАТ "МЗВКК") Гарантами (Guarantors), як цей термін буде вказано в Договорі поруки (як визначено нижче), за облігаціями які випускаються та розміщуються Емітентом на міжнародних ринках капіталу на сукупну основну суму не більше ніж 750 000 000 (сімсот п`ятдесят мільйонів) доларів США, з процентною ставкою, що не перевищує 10% (десяти відсотків) річних та строком погашення не більше 10 рокі (надалі - "Облігації"), та за всіма іншими правочинами (в тому числі, договорами, повідомленнями, листами та іншими документами), що вчиняються (укладаються, надаються, вручаються, оформлюються, підписуються) Емітентом та/або Гарантами (Guarantors) відповідно до умов випуску і розміщення та/або у зв`язку з випуском Облігацій, та відповідно, про укладення Товариством в якості поручителя договору поруки (Individual Suretyship Agreement) з довірчим управителем (Trustee) (надалі - "Договір поруки"), з урахуванням того, що ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є предметом Договору поруки, не може становити більше 25 відсотків вартості активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, та (іі) отримання Товариством позики від Емітента у зв`язку з Облігаціями та, відповідно, про укладення Товариством в якості позичальника угоди про позику (надалі - "Договір позики"), з урахуванням того, що ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є предметом Договору позики, не може становити більше 25 відсотків вартості активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, а також про укладення будь-яких змін та доповнень (додатків, додаткових договорів, договорів про внесення змін, тощо) до Договору поруки та/або Договору позики, як це може бути необхідно відповідно до умов випуску і розміщення Облігацій та/або у зв`язку з Облігаціями.

1.2.          Про надання згоди на вчинення Товариством інших значних правочинів (окрім Договору поруки та Договору позики), що мають бути вчинені відповідно до умов випуску і розміщення Облігацій та/або у зв`язку із випуском Облігацій щодо взяття Товариством будь-яких зобов`язань про відшкодування будь-яких і всіх збитків, витрат та інших сум будь-якого характеру та виду, що можуть бути понесені відповідно до умов випуску і розміщення Облігацій та/або у зв`язку із випуском Облігацій, які можуть вчинятися Товариством шляхом укладення договорів (або іншим чином, як це може бути передбачено правом, яке буде застосовуватися) про взяття Товариством на себе таких зобов`язань у зв`язку з Облігаціями, в тому числі, але не виключно, договорів про запевнення, гарантії та відшкодування (Representation, Warranty and Indemnity Agreements) (надалі разом - "Транзакційні документи"), а також будь-яких змін та доповнень (додатків, додаткових договорів, договорів про внесення змін) до будь-яких Транзакційних документів, як це може бути необхідно відповідно до умов випуску і розміщення Облігацій та/або у зв`язку із випуском Облігацій, з урахуванням того, що ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є предметом Транзакційних документів, не може становити більше 25 відсотків вартості активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства.

1.3.          Надати Голові Правління Товариства та особі, яка буде тимчасово виконувати обов`язки Голови Правління Товариства, згоду та повноваження на ведення переговорів, остаточне погодження умов, прийняття рішення про укладення та підписання (надання, вручення, оформлення) від імені Товариства Договору поруки, Договору позики та Транзакційних документів, а також будь-яких змін та доповнень (додатків, додаткових договорів, договорів про внесення змін) до Договору поруки, Договору позики та/або будь-яких Транзакційних документів, а також вчинення будь-яких інших дій, укладення інших правочинів та документів, як це може бути необхідно відповідно до умов випуску і розміщення Облігацій та/або у зв`язку із випуском Облігацій, а також право делегувати всі вищевказані повноваження будь-якій іншій особі за власним розсудом в порядку, що передбачений чинним законодавством України (в тому числі, на підставі належним чином виданої довіреності) та статутом Товариства.

13.          У засіданні наглядової ради, оформленому протоколом №5 від 05.03.2018, приймали участь: ОСОБА_3 - Голова Наглядової ради; ОСОБА_2 - член Наглядової ради; ОСОБА_4 - член Наглядової ради; ОСОБА_5 - незалежний член Наглядової ради (незалежний директор); ОСОБА_6 - незалежний член Наглядової ради (незалежний директор).

14.          При цьому, ОСОБА_2 будучи членом наглядової ради ПАТ «МЗВКК» одночасно обіймав посади: посадової особи МНР Lux S.A.; посадової особи, контролюючий акціонер МНР SE («Основний акціонер»), який володіє 100% акцій WTI Trading Limited («WTІ»), який є безпосереднім головним акціонером МНР SE. ОСОБА_2 також є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ПАТ «МЗВКК».

15.          Посилаючись на те, що рішенням Наглядової ради, оформленим протоколом № 5 від 05.03.2018, було надано згоду на вчинення правочинів із заінтересованістю всупереч п. 3 ч. 7 ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства», в той час як відповідні питання підлягали розгляду на засіданні загальних зборів акціонерів ПАТ «МЗВКК», позивач стверджує про порушення його корпоративних прав, у зв`язку з позбавленням його можливості впливу на вирішення відповідних питань шляхом голосування особисто або через свого представника на загальних зборах.

Позиція Верховного Суду

16.          Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наступне.

17.          Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

18.          За змістом п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про акціонерні товариства" (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи право на участь в управлінні акціонерним товариством.

19.          Згідно зі ст. 33 Закону України «Про акціонерні товариства» загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції наглядової ради законом або статутом.

20.          Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про акціонерні товариства» наглядова рада акціонерного товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

21.          До компетенції наглядової ради, відповідно до ч. 1 ст. 52 вказаного Закону належить вирішення питань, передбачених цим Законом, статутом, а також переданих на вирішення наглядової ради загальними зборами.

22.          Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства» до виключної компетенції наглядової ради належить прийняття рішення про надання згоди на вчинення значного правочину або про попереднє надання згоди на вчинення такого правочину у випадках, передбачених статтею 70 цього Закону, та про надання згоди на вчинення правочинів із заінтересованістю у випадках, передбачених статтею 71 цього Закону.

23.          Відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства»  рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою.

24.          Згідно з ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства» особою, заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, може бути будь-яка з таких осіб: 1) посадова особа органу акціонерного товариства або її афілійовані особи; 2) акціонер, який одноосібно або спільно з афілійованими особами володіє принаймні 25 відсотками голосуючих акцій товариства, та його афілійовані особи (крім випадків, коли акціонер прямо або опосередковано володіє 100 відсотками голосуючих акцій такого акціонерного товариства); 3) юридична особа, в якій будь-яка з осіб, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини, є посадовою особою; 4) інші особи, визначені статутом акціонерного товариства (ч. 2 ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Особа, визначена у частині другій цієї статті, вважається заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, якщо вона: 1) є стороною такого правочину або є членом виконавчого органу юридичної особи, яка є стороною правочину; 2) отримує винагороду за вчинення такого правочину від акціонерного товариства (посадових осіб акціонерного товариства) або від особи, яка є стороною правочину; 3) внаслідок такого правочину набуває майно; 4) бере участь у правочині як представник або посередник (крім представництва акціонерного товариства посадовими особами) (ч.    3 ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства»).

25.          Згідно з ч. 7 ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства»  рішення про надання згоди на вчинення правочину із заінтересованістю виноситься на розгляд загальних зборів акціонерів, якщо: 1) в акціонерному товаристві не створена наглядова рада; 2)    всі члени наглядової ради є заінтересованими у вчиненні правочину; 3) ринкова вартість майна або послуг чи сума коштів, що є його предметом, перевищує 10 відсотків вартості активів, за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства.

26.          Пунктом 14.4 Статуту ПАТ «МЗВКК» визначено компетенцію наглядової ради відповідача до якої, зокрема, віднесено повноваження щодо прийняття рішення про вчинення значних правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, а також прийняття рішень щодо яких є заінтересованість.

27.          Позивач зазначає про порушення його корпоративних прав у зв`язку з тим, що на засіданні наглядової ради ПАТ «МЗВКК», оформленому протоколом № 5 від 05.03.2018 було вирішено питання, які мали бути розглянуті на засіданні загальних зборів акціонерів ПАТ «МЗВКК», чим порушено право позивача на участь у вирішенні відповідних питань на загальних зборах.

28.          Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 

29.          Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

30.          Отже, до господарського суду вправі звернутися особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, при цьому має бути визначено які права позивача порушені відповідачем та якими законодавчими актами передбачено право позивача на звернення із заявленим позовом.

31.          Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. 

32.          Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

33.          Отже, завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, відтак, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті.

34.          Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

35.          При цьому, вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

36.          Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

37.          Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що рішенням наглядової ради ПАТ «МЗВКК» №8 від 02.04.2018 були скасовані:
-          рішення наглядової ради №5 від 05.03.2018, визначеного в п. 1.1. резолютивної частини рішення, в частині надання згоди Товариству на «отримання Товариством позики від Емітента у зв`язку з Облігаціями та, відповідно, про укладення Товариством в якості позичальника угоди про позику (надалі - «Договір позики»), з урахуванням того, що ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є предметом договору позики, не може становити більше 25 відсотків вартості активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, а також про укладення будь-яких змін та доповнень (додатків, додаткових договорів, договорів про внесення змін, тощо) до Договору позики, як це може бути необхідно відповідно до умов випуску і розміщення Облігацій та/або у зв`язку з Облігаціями.»
-          рішення наглядової ради №5 від 05.03.2018, визначеного в п. 1.3. резолютивної частини рішення, в частині надання Голові Правління Товариства та особі, яка буде тимчасово виконувати обов`язки Голови Правління Товариства, «згоди та повноважень на ведення переговорів, остаточне погодження умов, прийняття рішення про укладення та підписання (надання, вручення, оформлення) від імені Товариства Договору позики, а також будь-яких змін та доповнень (додатків, додаткових договорів, договорів про внесення змін) до Договору позики, а також права делегувати всі вищевказані повноваження будь-якій іншій особі за власним розсудом в порядку, що передбачений чинним законодавством України (в тому числі, на підставі належним чином виданої довіреності) та статутом Товариства.»

38.          Отже, за таких обставин у позивача відсутні підстави стверджувати про порушення його корпоративних прав оспорюваним рішенням наглядової ради у відповідній частині.

39.          Водночас щодо оспорюваного рішення наглядової ради, в частині, що залишилось чинним, зокрема щодо надання поруки (п.п. 1.1., 1.3), та вчинення інших значних правочинів (п. 1.2), то позивачем не надано доказів, що відповідні питання виходили за межі повноважень наглядової ради ПАТ "МЗВКК", оскільки у оспорюваному рішенні наглядової ради містяться застереження про те, що ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є предметом договору поруки (п. 1.1), а також ринкова вартість майна, що є предметом транзакційних документів (п. 1.2) не може становити більше 25 відсотків вартості активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності, що узгоджується з приписами ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства».

40.          Таким чином, встановивши, що позивачем не доведено порушення оспорюваним рішенням наглядової ради, оформленого протоколом засідання наглядової ради № 5 від 05.03.2018, його корпоративних прав, а також наявності негативних наслідків для позивача за фактом прийняття цього рішення, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

41.          Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу -  без задоволення.

42.          Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 309 ГПК України).

43.          Таким чином, перевіривши постанову суду апеляційної інстанції, встановивши, що доводи касаційної скарги про порушення і неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваного судового акта не знайшли свого підтвердження, Верховний Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її зміни чи скасування.

Розподіл судових витрат

44.          Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2019 у справі №911/556/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя           О.А. Кролевець

Судді          Н.М. Губенко

          В.І. Студенець