Ухвала
 
17 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 569/19579/17
провадження № 61-379ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука» Рівненської обласної ради про визнання трудових відносин припиненими, а договору сумісництва розірваним, стягнення розрахункових коштів, вихідної допомоги, середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
27 грудня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до  Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року в указаній вище справі.
 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки з 26 вересня 2019 року по 01 грудня 2019 року у зв`язку з тяжкою хворобою сестри ОСОБА_1 перебувала за кордоном, тому копію оскаржуваної постанови Рівненського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року було отримано нею лише 19 грудня 2019 року, на підтвердження надано докази.
 
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Рівненського апеляційного суду прийнято 08 жовтня 2019 року, повний текст якої складено 11 жовтня 2019 року та оприлюднено 21 жовтня 2019 року.
 
Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.
 
До касаційної скарги додано клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на майновий стан, ОСОБА_1 на підтвердження додає відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2019 року, з яких вбачається, що її дохід за 2018 рік складає 1 421,42 грн.
 
Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», частини першої статті 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
 
Пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
 
За правилами частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини третьої статті 136 ЦПК України суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цих статей.
 
Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
 
Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий його розмір, який не враховує фінансове положення заявника, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція була викладена у справі «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» (рішення від 26 липня 2011 року).
 
Крім того Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.
 
У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. 
 
При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.
 
Враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, і приймаючи до уваги те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, 
а предметом позову є визнання трудових відносин припиненими, а договору сумісництва розірваним, стягнення розрахункових коштів, вихідної допомоги, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд касаційної інстанції вважає за можливе звільнити заявника від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі.
 
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк 
та відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. 
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
За таких обставин касаційне провадження у зазначеній справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, статтею 8 Закону України 
«Про судовий збір»,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року.
 
Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити.
 
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору 
за подання касаційної скарги на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року.
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати із Рівненського міського суду Рівненської області цивільну справу № 569/19579/17 за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука» Рівненської обласної ради про визнання трудових відносин припиненими, а договору сумісництва розірваним, стягнення розрахункових коштів, вихідної допомоги, середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 11 лютого 2020 року. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя 	А. І. Грушицький