УХВАЛА

30 січня 2020 року 
м. Київ

Справа №  904/2380/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Фермерського господарства "Олена"  на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2019 (повний текст постанови складено 19.12.2019)
за позовом Фермерського господарства "Олена" 
до 1. Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, 2. Новомосковської районної державної адміністрації 
про визнання права користування земельною ділянкою, 
ВСТАНОВИВ:
27.12.2019 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Фермерським господарством "Олена" подано касаційну скаргу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2019 у справі №   904/2380/19 безпосередньо  до Касаційного господарського суду.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу касаційної скарги між суддями від 21.01.2020 року у справі № 904/2380/19 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2019 у справі №904/2380/19 позов Фермерського господарства  «Олена» задоволено, за ФГ «Олена» визнано право постійного користування земельною ділянкою площею 49,7 га (кадастровий номер 1223282000:01:028:1000; кадастровий номер 1223282000:01:019:1001; кадастровий номер 1223282000:01:019:1003), в межах згідно з планом, розташованої на території Голубівської сільської ради, призначеної для ведення селянського фермерського господарства, яка була надана ОСОБА_1 . відповідно до Державного акту на право постійного користування землею (серія ДП № 000029), виданого 29.04.1994 на підставі рішення сесії Новомосковської районної ради народних депутатів Новомосковського району Дніпро-петровської області від 01.04.1994 №6.
Місцевий господарський суд, приймаючи рішення виходив з того, що право постійного користування земельною ділянкою, яке виникло до 2002 року у суб`єктів, не зазначених у ст.92 поточного Земельного кодексу України, не припинилося внаслідок вступу в дію зазначених норм, а продовжує існувати без обмеження у часі, з того, що після видачі акту на право постійного користування земельною ділянкою і з дати реєстрації фермерського господарства в установленому законом порядку та набуття ним статусу юридичної особи обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює саме фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалася, у зв`язку з чим, право постійного користування спірної земельної ділянки з особливостями, встановленими Законом, існує за ФГ «Олена», а також з того, що на теперішній час діяльність останнього не припинена, господарство перебуває під керівництвом членів родини ОСОБА_1 , які згідно з чинним законодавством отримали таке право в порядку отримання спадщини.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2019 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2019 у справі №904/2380/19 скасовано, прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено. 
Разом з тим, під час розгляду матеріалів касаційної скарги встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 19.11.2019 справу № 922/989/18 за позовом Селянського (фермерського) господарства "Берізка" до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним наказу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Виокремлюючи виключну правову проблему у цій справі, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду звернула увагу на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 615/2197/15-ц, у якій Велика Палата, вирішуючи питання суб`єктної юрисдикції, виходила з того, що саме фермерське господарство, а не його засновник, на ім`я якого видано державний акт про право постійного користування земельною ділянкою, може ставити вимоги про порушення його прав як постійного землекористувача. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду послалась також на власні висновки, викладені у постановах від 13.03.2018 у справі № 348/992/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 317/2520/15-ц та від 12.12.2018 року у справі № 388/1103/16-ц, стосовно того, що у правовідносинах користування земельною ділянкою, наданою засновнику фермерського господарства, відбувається фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

Отже, розглядаючи цю справу, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вбачає виключну правову проблему, яка потребує вирішення Великою Палатою Верховного Суду і яка полягає у необхідності забезпечення єдності судової практики у вирішені питання про визначення особи, якій належить право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, про що видано державний акт про право постійного користування земельною ділянкою на ім`я засновника фермерського господарства - юридичної особи. За висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 05.10.2016 у справі № 181/698/14-ц, від 23.11.2016 у справі № 657/731/14-ц, від 05.10.2016 у справі №6-2329цс16, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, викладених у постановах від 18.03.2019 у справі № 472/598/16-ц, від 20.03.2019 у справі № 587/260/17, від 17.10.2018 у справі № 376/2038/14-ц, право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю засновника СФГ, на ім`я якого було видано акт на право постійного користування земельною ділянкою. Разом з тим позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 615/2197/15-ц, дозволяє дійти висновку, що у правовідносинах постійного користування земельною ділянкою, наданою засновнику фермерського господарства, відбувається фактична заміна користувача і обов`язки землекористувача переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції з власної ініціативи дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження за касаційною скаргою, поданою у справі №904/2380/19, до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у іншій справі                   № 922/989/18. 

Керуючись статтями 228, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Фермерського господарства "Олена" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2019 у справі № 904/2380/19. 

2. Провадження за касаційною скаргою Фермерського господарства "Олена"  на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2019 у справі № 904/2380/19 зупинити до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у іншій справі № 922/989/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                    І. Кушнір

Судді                                                                                                                 Є. Краснов
                                                                                                             
                                                                                                                  Г. Мачульський