ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 р. 	Справа № 440/2843/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Старостіна В.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Міністерства оборони України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 14.11.19 року по справі № 440/2843/19
за позовом        ОСОБА_1  
до    Міністерства оборони України      третя особа       ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:
- визнати неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України щодо порушення строків розгляду заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги по інвалідності, які встановлені абз.2 пункту 13 "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 №975;
- визнати неправомірним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 22.03.2019 №37 виражене у формі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку  з встановленням ІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що ним при зверненні до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги подані усі необхідні документи, передбачені пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, які підтверджують причинний зв`язок отриманих ним поранень із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Разом з тим, Міністерство оборони України безпідставно відмовило ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо порушення строків розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги по інвалідності, які визначені абз. 2 пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. 
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинм справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до протоколу Центральної військово-лікарської комісії МО України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 15.02.2016 № 600, поранення, контузія та захворювання позивача так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Відтак, відповідач відповідно до абз. 24 п. 4.7 Положення № 530 не повинен вимагати від позивача документи про причини та обставини поранення.
Також, відповідачем Міністерством оборони України подано апеляційну скаргу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2019, в якій зазначає, що рішення прийняте з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення по суті, у звязку з чим просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 в частині задоволення позов скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що документи щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу у встановлені строки опрацьовані та прийняті до розгляду Комісією МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум та у зв`язку з великою кількістю документів про призначення одноразової грошової допомоги включені до порядку денного засідання вказаної комісії на березень 2019 року.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач проходив військову службу з 09.11.1984 по 26.12.1986 у складі діючої армії у період бойових дій (у тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку) з 15.07.1986 по 21.10.1986 в ДР Афганістан.
У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №600 від 15.02.2016) зазначено, що, травма, поранення (контузія), захворювання рядового у відставці ОСОБА_1 , ТАК,  пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Позивачу з 07.04.2016 вперше встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з пораненням (контузія), захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, про що видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0188610.
Позивач звернувся зі заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення і виплату  одноразової грошової допомоги.
Полтавський ОВК, листом від 11.07.2018 №12/1530, повідомив позивачу, що  він  не має права на призначення одноразової грошової допомоги, оскільки за даними військового квитка позивач проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 , яка належить до Прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР. Особам, які звільнилися з прикордонних військ виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється Міністерством оборони України. 
Не погодившись з  відповіддю Полтавського ОВК, позивач звернувся до суду з  позовом. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі №1640/2630/18 визнано протиправною та скасовано відмову Полтавського ОВК у складанні висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка викладена в листі від 11.07.2018 №12/1530. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 скласти висновок за заявою ОСОБА_1 щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 та статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" як інваліду війни ІІ групи з 07.04.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направити цей висновок на розгляд Міністерства оборони України. 
Вказане рішення набрало законної сили 22.12.2018.
ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання судового рішення у справі №1640/2630/18 листом від 16.01.2019 №12/112 направив Міністерству оборони України, як розпорядникові бюджетних коштів, висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. До висновку додав копію рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі №1640/2630/18; копію ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2018; копію довідки МСЕК про встановлення інвалідності серія АВ №0188610 від 07.04.2016; копію витягу з протоколу ВЛК про встановлення причинного зв`язку поранення (травми, контузії, каліцтва); копію висновку судово-медичного експерта; копію військового квитка; копію паспорта; копію ідентифікаційного номеру; довідку про призов; копію посвідчення інваліда війни.
22.03.2019 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом №37, пунктом 5 якого відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Комісія зазначила, що громадянин ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), якого 26.12.1986 звільнено зі строкової служби з Прикордонних військ КДБ СРСР та 07.04.2016 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах,  де велись бойові дії (довідка МСЕК серія АВ №0188610 від 07.04.2016).
Згідно з частиною 6 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час здійснення військової служби.
Міністерство оборони України в 1986 році не здійснювало розрахунок під час звільнення з Прикордонних військ КДБ СРСР, оскільки Міністерство оборони України було створено 24.08.1991 року відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про військові формування України" та не є правонаступником Міністерства оборони СРСР.
Згідно зі статтею 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи.
Витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України. 
Заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги..., який затверджено постановою КМУ від 25.12.2013 №975.
Висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи від 30.07.2015 №12, який складено зі слів заявника, та висновок ЦВЛК МО України від 15.02.2016 №600, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (травми, каліцтва).
Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МО України від 14.08.2008 №402, які не подані на розгляд комісії. 
Позивач не погоджуючись із фактичною відмовою МО України прийняти рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги, звернувся до суду з даним позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Міністерством оборони України розглянуто заяву позивача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги по інвалідності з порушенням строку розгляду, встановленого абз. 2 пункту 13 Порядку №975. Однак, приймаючи спірне рішення, яким відмовлено у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону №2011-XII, обґрунтовано зазначило, що ОСОБА_1 не подано належних документів, що вказують на причини та обставини поранення, травми, контузії та його захворювання.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до п.13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
З матеріалів справи встановлено, що Полтавський ОВК на виконання судового рішення у справі №1640/2630/18 листом від 16.01.2019 №12/112 направив МО України, в особі Департаменту фінансів МО України,  як розпорядникові бюджетних коштів, висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та пакет документів. 
Лист Полтавського ОВК від 16.01.2019 №12/112 з пакетом документів надійшов на адресу Департаменту фінансів МО України 23.01.2019 за вх.№505.
Рішення за результатом розгляду наданих документів, що виражене у формі протоколу від 22.03.2019 №37 (пункт 5), датується 22.03.2019. 
Таким чином, МО України розглянуто заяву позивача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги по інвалідності з порушенням строку розгляду, встановленого абз. 2 пункту 13 Порядку №975.
Відтак, враховуючи частину другу статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо  визнання протиправною бездіяльність МО України щодо порушення строків розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги по інвалідності, які визначені абз 2 пункту 13 Порядку №975.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями статті 41 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі – Закон №2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини другої вказаної правової норми Закону №2011-XII також передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Водночас, у відповідності до статті 16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком №975.
Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи.
Другу групу інвалідності позивачу встановлено з 07.04.2016, а відтак на спірні правовідносини поширюється дія Порядку №975, який набрав чинності з 24.01.2014, за змістом пункту 3 якого днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно пункту 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 11 Порядку №975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Подання зазначених у пункті 11 Порядку №975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону №2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
При цьому, Порядок №975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Водночас, подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку №975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №822/21/18.
Згідно правової позиції Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, висловленої у постанові від 10.04.2019 у справі №822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.
У даній справі, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Відповідно до п. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спріних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норми права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів зазначає, що витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 15.02.2016 №600, висновок судово-медичного експерта від 12.07.2015, а також довідка МСЕК про встановлення інвалідності серія АВ №0188610 від 07.04.2016 вказують лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність такого поранення, яке могло мати місце у 1984-1986 роках.
В той же час, у зазначених документах не міститься відомостей про обставини поранення, контузії, травми.
Отже, відповідач, приймаючи спірне рішення, яким відмовлено у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону №2011-XII, обґрунтовано зазначило, що ОСОБА_1 не подано належних документів, що вказують на причини та обставини поранення, травми, контузії та його захворювання.
Наведене вказує, що спірне рішення Міноборони прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень, а тому підстави для його скасування відсутні.

Разом з тим, суд погоджується з позицією позивача та відхиляє доводи відповідача стосовно того, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги позивачу належить до компетенції Державної прикордонної служби України, з огляду на таке.
Згідно з пунктом 1 частини першої Указу Президії Верховної Ради СРСР від 21.03.1989 №10224-ХІ "Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ" прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР.
Відповідно до пунктів 1, 2 постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 "Про військові формування на Україні" Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України; утворити Міністерство оборони України.
Згідно зі статтею 4 Закону України "Про правонаступництво України" органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.
З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивач проходив службу саме у збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, то в силу статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Порядку № 975 обов`язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу інвалідності, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі № 622/9/17.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірним та скасування рішення МО України від 22.03.2019 №37 (пункт 5) та зобов`язання призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку  з встановленням ІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму не підлягають задоволенню.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права
Наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 по справі № 440/2843/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.В. Старостін    С.С. Рєзнікова