УХВАЛА

04 березня 2020 року
м. Київ
справа №520/5024/19
адміністративне провадження №К/9901/4668/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М.,  
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Касаційного адміністративного суду про визнання незаконним рішення Касаційного адмінсуду від 17 квітня 2019 року по 07 травня 2019 року за позовом проти нього від 18 жовтня 2018 року, 
УСТАНОВИВ:
22 травня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати незаконними ухвали Касаційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року та від 07 травня 2019 року по справі за позовом проти нього від 18 жовтня 2018 року.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями позивачем 19 лютого 2020 року подано касаційну скаргу.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у   пунктах 3,   4,   12,   13,   17,   20   частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині другій та третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими підставами, викладеними у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. Наслідком відсутності зазначення у касаційній скарзі підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України є залишення такої скарги без руху.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, оскільки у порушення вимог пункту 4 частини другої цієї статті, у ній не зазначено, передбачені статтею 328 цього Кодексу підстави, а аргументи касаційної скарги зводяться до незгоди позивача із ухваленими судовими рішеннями. 
Відповідно до частин четвертої та п`ятої   статті 330 КАС України   до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору. Якщо касаційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.
Підпунктом 4 пункту 3 частини другої   статті 4 Закону України «Про судовий збір»    ставка судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду встановлена на рівні одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Під дію зазначеної норми підпадають ухвали місцевих адміністративних судів, визначені частиною другою   статті 328 КАС України, та прийняті за результатом їх апеляційного перегляду постанови апеляційних адміністративних судів, а також ухвали апеляційних адміністративних судів, наведені в частині третій зазначеної норми процесуального закону.
Згідно зі   статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"   станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102 грн 00 коп.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 2102 грн 00 коп.
Скаржник до касаційної скарги документ про сплату судового збору не додав, проте просить суд звільнити від сплати судового збору з огляду на відсутність коштів для його сплати. 
Зокрема, посилається на те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за 2019 рік.
На підтвердження заявленого клопотання скаржник долучив відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 17 квітня 2019 року №1094/10/20-10-51-08 за 1-4 квартали 2018 року.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати у разі, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Разом з тим, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 17 квітня 2019 року №1094/10/20-10-51-08 за 1-4 квартали 2018 року не є документом, із якого можливо встановити всю суму доходу позивача за попередній календарний рік. 
З огляду на викладене, Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Відповідно до положень статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених   частиною п`ятою   статті 333 цього Кодексу.
Так, позивач оскаржує ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року.
Касаційну скаргу зареєстровано у Верховному Суді 19 лютого 2020 року за вх№К/9901/4668/20.
З огляду на викладене, скаржником пропущено строк на касаційне оскарження, встановлений КАС України.
Відповідно до положень статей 169 та 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до касаційного суду:
-          документа про сплату судового збору в розмірі 2102 грн 00 коп. або доказів наявності у позивача пільг щодо сплати судового збору;
-          виправленої касаційної скарги із зазначенням підстав касаційного оскарження, відповідно до положень частини четвертої статті 328 та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України;
-          клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску такого строку та подання доказів їх поважності.
Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача 31219207026007, код банку отримувача (МФО) 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету 22030102, найменування податку, збору, платежу судовий збір (Верховний Суд, 055), символ звітності банку 207, призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД Касаційний адміністративний суд, номер справи, у якій сплачується судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                                        Ж. М. Мельник-Томенко
Судді                                                                                                                                    А.В. Жук
                                                                                                                                             Н.М. Мартинюк