ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3182/20 Справа № 199/2831/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 53 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року                                                                 м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
при секретарі - Пивоваровій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року про передачу справи на розгляд іншого суду 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" про визнання наказу про перевід незаконним, відновлення на посаді та виплату зарплати, - 

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" про визнання наказу про перевід незаконним, відновлення на посаді та виплату зарплати, передано за підсудністю до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що жодними нормами цивільного процесуального законодавства України не передбачено право особи звертатися з позовами не за зареєстрованим, а за фактичним місцем проживання. 
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаної ухвали суду та направлення справи для розгляду до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 136-137). 
Апеляційна скарга мотивована тим, що звертаючись до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, він керувався положеннями ч. 1 ст. 28 ЦПК України та надав докази, які підтверджують факт його проживання, тоді як всупереч положень статті 31 ЦПК України, суд першої інстанції відмовився прийняти до свого провадження справу, яка була направлена до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська. 
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надав. 
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що єдиним зареєстрованим місцем проживання чи перебування ОСОБА_1 значиться: АДРЕСА_1 , тому дана справа не підсудна Амур-Нижньодніпровському районному суду м. Дніпропетровська, та її необхідно передати за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. 
Згідно 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Цивільна юрисдикція – це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.
Суди повинні виходити з того, що правила підсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом (рішення Конституційного Суду України від 27 березня 2002 року № 7-рп/2002 .
Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених ч. 2 та 3 цієї статті.
За загальним правилом підсудності (ч. 1 ст. 27 ЦПК України), позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 28 ЦПК України визначено випадки підсудності справи за вибором позивача (альтернативна підсудність). Зокрема, частиною 1 статті 28 ЦПК України, на яку послався суд першої інстанції встановлюють, що позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. 
Згідно довідки № 018234 яка була видана у квітні 2018 року Квартальним комітетом № 18 Амур-Нижньодніпровської районної ради м.Дніпропетровська ОСОБА_1 проживає без прописки за адресою АДРЕСА_2 (а.с.31), що територіально відноситься до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Відповідно до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1 до цих Правил.
За таких підстав, долучена до матеріалів справи довідка № 018234, не є підтвердженням зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання або перебування позивача в розумінні положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».
Разом з тим, згідно інформації, яка отримана від адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить до територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (а.с.8).
Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Суди мають гарантувати сторонам розгляд справ належним складом суду за встановленою підсудністю, не допускаючи порушення їх конституційних прав в доступі до правосуддя, та порушень статті 6 Європейської Конвенції “Про захист прав та основоположних свобод людини”.
А тому, на переконання апеляційного суду, даний позов відноситься до юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що оскільки спір виник з трудових правовідносин і ним обрано із числа запропонованих цивільним процесуальним законодавством альтернатив, а саме Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська за своїм місцем проживання по АДРЕСА_2 , є необгрунтованими та недоведеними у розумінні положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».
А тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження і спростовуються наявними у справі доказами. 
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида