ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України

26 лютого 2020 року
м. Харків

справа № 639/2600/19
провадження № 22-ц/818/991/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря – Огар І.В.,

ім`я (найменування) сторін:
позивач – ОСОБА_1 ,
представник позивача – ОСОБА_2 ,
відповідач – Комунальне некомерційне підприємство «Міська поліклініка № 24» Харківської міської ради,
представник відповідача – Гончаров Сергій Ігорович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 – представника ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року в складі судді Труханович В.В.,

у с т а н о в и в :

В квітні 2019 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 24» Харківської міської ради (далі – КНП «Міська поліклініка № 24») та просила:

- визнати протиправною відмову КНП «Міська поліклініка № 24» в обміні листка непрацездатності ОСОБА_1 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, пов`язаною із вагітністю;

- зобов`язати КНП «Міська поліклініка № 24» провести заміну картки огляду вагітної, виданої Клінікою Девід Ай. Любеткін, доктором медичних наук, членом Американської колегії акушерів та гінекологів на ім`я ОСОБА_1 на листок непрацездатності встановленого законодавством України зразка;

- стягнути з КНП «Міська поліклініка № 24» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, 3 457 грн 80 коп. – судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є громадянкою України та офіційно працевлаштована в представництві «Ауробіндо Фарма Лімітед» на посаді регіонального менеджера у м. Харків. З 24 квітня 2017 року по 24 березня 2019 року ОСОБА_1 знаходилась у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років. Перебуваючи за межами України на території Сполучених Штатів Америки, у позивача настала тимчасова непрацездатність, пов`язана з вагітністю. Враховуючи те, що за попередньою вагітністю ОСОБА_1 перебувала на обліку саме у КНП «Міська поліклініка № 24», а також те, що фактичне місце проживання ОСОБА_1 знаходиться на території, яку обслуговує відповідач, позивач в особі свого представника ОСОБА_2 07 березня 2019 року звернулася до КНП «Міська поліклініка №24» із відповідною заявою про обмін картки огляду вагітної, виданої Клінікою Девід Ай. Любеткін, доктором медичних наук, членом Американської колегії акушерів та гінекологів на листок непрацездатності встановленого зразка за законодавством України, однак отримала відмову. Відповідач посилався на те, що видача листка непрацездатності ОСОБА_1 можлива після особистого огляду гінекологом, на підставі паспорта, при наявності оригіналів перекладених на державну мову та нотаріально засвідчених документів, які підтверджують тимчасову втрату працездатності під час перебування її за межами України. Також зазначає, що неправомірною відмовою відповідача у обміні листка непрацездатності позивачу було завдано моральних страждань, які вона оцінює в 20 000 грн. 

20 травня 2019 року КНП «Міська поліклініка № 24» подало відзив на позовну заяву, в якому просило в задоволенні позовних вимог відмовити. 

Відзив мотивовано тим, що пунктами 1.6, 1.12, 6.1 розділу 1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказ ом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455 (далі – Інструкція № 455) передбачено, що документи які засвідчують тимчасову непрацездатність громадян України, яка виникла у зв`язку з вагітністю та пологами, під час їх перебування за межами держави, підлягають обміну на листок непрацездатності на підставі рішення лікарсько – консультативної комісії лікувально – профілактичного закладу за місцем проживання чи роботи особи або за місцем спостереження за вагітною після встановлення особи непрацездатного. Обмін документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність особи на листок непрацездатності за зверненням представника такої особи Інструкцією не передбачено. Представником позивача не додано до позову доказів того, що ОСОБА_1 проживала на території обслуговування поліклінніки або знаходилась на обліку як вагітна, офіційно працевлаштована та застрахована відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Не було надано вказаних документів також під час звернення представника ОСОБА_1 безпосередньо до КНП «Міська поліклініка № 24».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 мала право звернутися до КНП «Міська поліклініка № 24», як до лікувально - профілактичного закладу за місцем свого проживання, для обміну документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян України на листок непрацездатності. Однак Інструкцією № 455 передбачено лише особисте звернення позивача до медичного закладу з пред`явленням паспорту чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного та не передбачає можливості звернення представника особи; видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюється тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем. Враховуючи те, що до КНП «Міська поліклініка № 24» із заявою про обмін документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян України на листок непрацездатності, звернувся представник позивача, а не вона особисто, суд дійшов до висновку, що дії КНП «Міська поліклініка № 24» відповідали вимогам діючого законодавства. Оскільки судом було відмовлено в задоволені позовних вимог в частині визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, правові підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

11 грудня 2019 року ОСОБА_2  – представник  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на підстави, передбачені статтею 376 ЦПК України, просив рішення суду першої інстанції скасувати на ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що посилання суду першої інстанції на пункт 1.7 Інструкція № 455 є безпідставним, оскільки він регулює порядок видачі листка непрацездатності громадянам, які перебувають на території держави. Пункт 1.12 Інструкції № 455 не встановлює такої умови обміну листка непрацездатності як особистий огляд, оскільки для обміну листка непрацездатності достатньо лише надати офіційні документи, які підтверджують вказаний стан особи. Особистий огляд особи проводиться лікарями саме на території іншої держави, де настала тимчасова непрацездатність і за результатами такого огляду видаються офіційні документи, які підтверджують настання тимчасової непрацездатності за межами території України та які підлягають обміну на листок непрацезданості за формою, встановленою законодавством України. Заяву від ОСОБА_1 до КНП «Міська поліклініка № 24» про обмін документів на листок непрацездатності подано її представником – адвокатом Феленком С.О., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 03 квітня 2015 року № 03/04-15 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 06 вересня 2012 року № 1077. Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1  повинна особисто звернутися до КНП «Міська поліклініка № 24» є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

Неправомірною відмовою відповідача в обміні листка непрацездатності позивачу було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 20 000 грн. Даний розмір відшкодування позивач вважає розумним, справедливим та співмірним з тривалістю страждань. 

10 січня 2020 року КНП «Міська поліклініка № 24» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Відзив мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є справедливим, правосудним та постановленим з додержанням і правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що наказом від 06 серпня 2013 року № 14-К ОСОБА_1 з 06 серпня 2013 року прийнято на постійну роботу на посаду регіонального менеджера представництва компанії «Ауробіндо Фарма Лімітед» (а. с. 15). 

З 24 квітня 2017 року по 24 березня 2019 року ОСОБА_1 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років (а. с. 16, 33).

Під час знаходження позивача у відпустці по догляду за першою дитиною вона перебувала за межами України, на території Сполучених Штатів Америки. 

Під час тимчасового перебування за межами України, на території Сполучених Штатів Америки ОСОБА_1 народила дитину, що підтверджується медичною документацією, виданою Клінікою ОСОБА_3 Ай. Любеткін, доктором медичних наук, членом Американської колегії акушерів та гінекологів (США).

За однією із своїх попередніх вагітностей ОСОБА_1 знаходилась на обліку в КПП «Міська поліклініка № 24». В медичному закладі оформлено на ОСОБА_1 медичну амбулаторну картку № НОМЕР_1 .

07 березня 2019 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернулася до КНП «Міська поліклініка № 24» із заявою про обмін картки огляду вагітної, виданої Клінікою ОСОБА_3 Ай. Любеткін, доктором медичних наук, членом Американської колегії акушерів та гінекологів (США) на листок непрацездатності встановленого зразка за законодавством України.

Згідно з Договором № 03/04-15 про надання правової допомоги, укладеним 03 квітня 2015 року між адвокатом Феленком С.О. та Мунжиу Т.В., адвокат має право отримувати письмові висновки фахівців з питань, що потребують спеціальних знань; збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази; запитувати і отримувати відомості (інформацію), документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об`єднань, а від громадян за їх згодою; ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом; застосовувати науково-технічні засоби відповідно до чинного законодавства України; доповідати клопотання, заяви і скарги на прийомі у посадових осіб та отримувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання, заяви і скарги; бути присутнім при розгляді поданого клопотання і скарги на засіданні колегіальних органів і давати пояснення щодо суті клопотання і скарги; виконувати інші дії, передбачені законодавством України; вимагати сплати гонорару та компенсації фактичних витрат на надання правової допомоги в розмірі та в порядку, передбаченому Договором; відмовлятися від виконання окремих доручень клієнта, якщо вони є протиправними, суперечать моральним засадам суспільства, присязі адвоката України, правилам адвокатської етики, виходять за межі професійних прав і обов`язків адвоката.

03 квітня 2019 року КНП «Міська поліклініка № 24» відмовило позивачу в обміні картки огляду вагітної, посилаючись на те, що видача листка непрацездатності ОСОБА_1 можлива після особистого огляду гінекологом, на підставі паспорта, при наявності оригіналів перекладених на державну мову та нотаріально засвідчених документів, які підтверджують тимчасову втрату працездатності під час перебування її за межами України. Аналогічна відповідь була надана позивачу Управлінням виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області (а. с. 17 – 38, 73 - 91).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III (далі - Закон № 2240) право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 51 Закону № 2240 встановлено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий в установленому порядку листок непрацездатності.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі визначаються Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455.

Згідно з пунктом 1.6 Інструкції № 455 видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність здійснюється лікуючим лікарем (фельдшером) при пред`явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності.

Листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу (пункт 1.9 Інструкції № 455). 

Згідно з пунктом 1.12 Інструкції № 455 документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян України під час їх тимчасового перебування за межами держави, підлягають обміну на листок непрацездатності згідно з рішенням лікарсько - консультаційної комісії (ЛКК) лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання чи роботи у разі: а) гострих захворювань і травм; б) загостренні хронічних захворювань; в) вагітності та пологів; г) оперативних втручань при невідкладних станах; ґ) лікування згідно з рішенням комісії МОЗ України з питань направлення на лікування за кордон.

Обмін здійснюється на підставі перекладених на державну мову та нотаріально засвідчених документів, які підтверджують тимчасову втрату працездатності під час перебування за межами України.

Отже, лише у разі наявності одного із випадків, зазначених у наведеному вище пункті 1.12 Інструкції № 455, лікувально-профілактичний заклад за рішенням ЛКК може здійснити обмін перекладених на державну мову та нотаріально засвідчених документів, що підтверджують тимчасову непрацездатність громадян України під час їх тимчасового перебування за межами держави, на листок непрацездатності. У свою чергу комісія із соціального страхування призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності лише на підставі виданого у встановленому порядку за рішенням ЛКК лікувально-профілактичного закладу листка непрацездатності.

Пунктом 6.1 Інструкції № 455 передбачено, що листок непрацездатності у зв`язку з вагітністю і пологами видається за місцем спостереження за вагітною з 30 тижнів вагітності воднораз на 126 календарних днів (70 календарних днів до передбачуваного дня пологів і 56 - після). 

Якщо вагітна не спостерігалась з приводу вагітності до дня пологів, листок непрацездатності видається з дня пологів на період тривалості післяпологової відпустки у порядку, передбаченому пунктами 6.1, 6.2, 6.3 цієї Інструкції, лікувально-профілактичним закладом, у якому відбулися пологи (пункт 6.4 Інструкції № 455).

Під час перебування жінки у відпустці для догляду за дитиною листок непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами видається на загальних підставах (пункт 6.12 Інструкції № 455).

Аналізуючи вказані пункти Інструкції № 455, судова колегія вважає, що вони не є взаємовиключними та повинні застосовуватися у взаємозв`язку.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судовим розглядом КНП «Міська поліклініка № 24» є лікувально - профілактичним закладом за місцем проживання ОСОБА_1 , тому остання має право звернення до відповідача. 

Перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років ОСОБА_1 виїхала за межі України до Сполучених Штатів Америки, де народила другу дитину, що підтверджується медичною документацією, виданою Клінікою Девід Ай. Любеткін, доктором медичних наук, членом Американської колегії акушерів та гінекологів.

Таким чином ОСОБА_1 не знаходилась на спостереженні у КНП «Міська поліклініка № 24» з приводу вагітності, пологи також відбулися не в лікувально – профілактичному закладі України. 

На підставі пунктів 1,6, 1.12 Інструкції № 455 ОСОБА_1 повинна особисто звернутися до КНП «Міська поліклініка № 24» з пред`явленням паспорту чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного, та перекладених на державну мову, нотаріально засвідчених документів, які підтверджують тимчасову втрату працездатності під час перебування за межами України в Сполучених Штатах Америки.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позов ОСОБА_1 в частині визнання дій КНП «Міська поліклініка № 24» неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягає.

Оскільки суд відмовляє в задоволені позовних вимог в частині визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, правові підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (статті 375 ЦПК України).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доводів, яким судом надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складене 27 лютого 2020 року.

Головуючий                                                                                     А.В. Котелевець

Судді                                                                                                 Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова