Ухвала
 
19 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 493/1708/17
провадження № 51-276ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції на вирок Балтського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 січня 2020 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку
з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції зазначено про необхідність належного обґрунтування істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуло б за собою безумовне скасування судових рішень.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, прокурор подав касаційну скаргу, перевіривши
яку Касаційний кримінальний суд установив, що, зазначені в ухвалі Верховного Суду
від 22 січня 2020 року, недоліки касаційної скарги, прокурор не усунув та допустився нових.
Зокрема, у повторно поданій касаційній скарзі прокурор наводить доводи щодо незаконності ухвали апеляційного суду та вказує, що вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, але водночас у прохальній частині своєї скарги просить суд скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, щопозбавляє можливості встановити дійсний предмет та результат касаційного розгляду.
Крім того, прокурор на обґрунтування своєї скарги наводить твердження щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та не погоджується з оцінкою доказів, що не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи
на те, що прокурор недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить
до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Балтського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_4  разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_5 	ОСОБА_3 	
Судді: