Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/92/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Шкамерда К. С. 
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року. м. Кропивницький
        Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Олексієнко І.С.,
із секретарем Верещагіною В.В.
за участю захисника Сироти В.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сироти В.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Голованівського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого ФОП « ОСОБА_2 », проживає за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винним за ст.124 КУпАП і накладенно стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень
В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 03 листопада 2019 року об 19 годині 50 хвилин на автодорозі Київ-Одеса М-05 232 км + 800 м, керував транспортним засобом «FREIGHTLINER FLC 120» н.з. « НОМЕР_1 » не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, а також не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, у результаті чого здійснив наїзд на перешкоду (бетонну плиту), внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, травмованих не має, чим порушив вимоги п. 2.3.б, п. 12.1 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
У поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник Сирота В.В. в інтересах ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду, оскаржує його з мотивів незаконності, необґрунтованості, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити з підстав, передбачених ст.247 КУпАП. Зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням як матеріального, так і процесуального права, не відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи. Так, до протоколу про адміністративне правопорушення не додані належні та допустимі пояснення свідків, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та надано не належні та не допустимі фрагментарні показання відеоспостереження з нагрудної камери поліцейського. Зазначає, що особа, яка порушила правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, у відповідності до положень КУпАП, є або потерпілим, якщо їй спричинено моральну або іншу шкоду, або свідком, оскільки їй відомо про вказані обставини. Між тим, ці дані відсутні як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у самій постанові про притягнення до адміністративної відповідальності. За таких умов не можна вважати, що у діях ОСОБА_1  наявний склад інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.  В даній ситуації із доказів на підтвердження вини правопорушника надано лише протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП та письмові пояснення учасників ДТП, явку яких в судове засідання в подальшому забезпечено так і не було. Вказує, що в судовому засіданні  ОСОБА_1  надав пояснення, в яких вказав, що своєї вини у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнає, оскільки зіткнення із бетонною плитою вчинив в стані крайньої необхідності, оскільки вказана перешкода неправомірно, на його думку, перебувала серед дороги у темний час доби, була неосвітленою, погано помітною, а поряд в цей час рухалося маршрутне таксі з пасажирами. Тому, щоби уникнути зіткнення із зазначеною маршруткою, він вимушений був допустити зіткнення із плитою, внаслідок чого його транспортний засіб зазнав суттєвих механічних ушкоджень, а він сам зазнав тяжких тілесних ушкоджень, що видно із фрагментів відео фіксації. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення БД 309456, відсутні жодні згадки про технічні засоби відеозапису, що в свою чергу перетворює наданий працівниками поліції відеозапис у неналежний та недопустимий доказ. Окрім того,  справу розглянуто також з істотним порушенням процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки як видно в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження належного завчасного повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду справи.Крім того, Голованівським районним судом в порушення положення ст.36 КУпАП, не проведено об`єднання обох адміністративних справ, які одночасно розглядалися одним і тим же органом щодо однієї і тієї ж особи, а саме - про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 (справа № 386/1061/19) та ст. 124 (ст. справа № 386/1062/19) КУпАП та в результаті протиправно накладено на нього два адміністративних стягнення за кожне правопорушення. Зазначає, що при винесенні рішення по даній адміністративній справі необхідно обов`язково врахувати положення частини другої статті 38 КУпАП, відповідно до якої, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника Сироту В.В. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції повно і всебічно встановленні всі обставини на підставі наявних матеріалів справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом в їх сукупності, у відповідності вимогами ст. ст. 251, 253 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Даний висновок суду об`єктивно підтверджується матеріалами справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 03 листопада 2017 року серії БД №309456 (а.с.1)про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.2.3.б; 12.1 ПДР України;
- схемою місця ДТП від 03.11.2019 року, з якою ОСОБА_1 погодився; 
- письмовим поясненням водія ОСОБА_1 , в яких останній зазначив, що здійснив наїзд на бетонні плити.
Так, вище зазначеними матеріалами справи, які були предметом дослідження і районним судом під час розгляду справи, підтверджується порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.2.3б ПДР України, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керуванням цим засобом у дорозі. Відповідно до вимог п. 12.1, 12.3 ПДР України  - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Положеннями ст. 124 КУпАП передбачено настання відповідальності за вказане адміністративне правопорушення у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Перевіривши матеріали адміністративної справи апеляційний суд прийшов до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 кладений відповідно до ст. 256 КУпАП,  в ході провадження по справі дотримано вимог ст. 245 КУпАП,  а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст. 280 КУпАП. 
Таким чином, об`єктивними доказами встановлено, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, тому суд першої інстанції, із урахуванням матеріалів справи, зважаючи на те, що у даному випадку наявна вина ОСОБА_1 , обґрунтовано визнав його винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
Враховуючи зазначене, доводи захисника Сироти В.В. викладені в апеляції про те, що ДТП сталася не з вини ОСОБА_1 , що ним не порушувались вимоги Правил дорожнього руху, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є не обґрунтованими. 
Навпаки доводи захисника в інтересах ОСОБА_1 повністю спростовуються вищезазначеними дослідженими судом матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №309456 від 03.11.2019 року, схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_1 .
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що судовий розгляд було проведено без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, оскільки за результатами перевірки цих доводів, не було встановлено підстав для висновку, що  допущена суддею однобічність та неповнота призвела до неправильного вирішення справи щодо ОСОБА_1 .
Крім того, посилання апелянта на порушення ПДР ОСОБА_1 виключно в зв`язку з перебуванням в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, є також необґрунтованими, оскільки згідно ч. 1 ст. 18 КУпАП України, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Однак при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції, не було наведено вагомих аргументів, які б давали підстави вважати, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки крайньої необхідності, а тому обставини які виключають адміністративну відповідальність відсутні.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що орган дізнання, оформлюючи матеріали ДТП, а суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшли правильного висновку про те, що єдиним винуватцем у вчиненні ДТП є ОСОБА_1 , дії якого кваліфіковані правильно за ст. 124 КУпАП, як вчинення порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.
Також, дослідивши всі обставини та характер скоєного правопорушення, суд першої інстанції визначаючи вид та розмір стягнення, враховуючи майновий стан правопорушника ОСОБА_1 , правомірно застосував адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн., яке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.
Що стосується доводів про порушення вимог закону, оскільки суддею не об`єднано справи стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП в одне провадження, то такі доводи є безпідставними, виходячи з того, що згідно ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто діючим Кодексом про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язок суду об`єднати справи про адміністративне правопорушення щодо однієї особи та накладати адмінстягнення.
Крім того, згідно із ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Під час апеляційного перегляду було встановлено, що датою вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є 03.11.2019 року.
Судом першої інстанції на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення 14.01.2020 року, тобто в межах трьохмісячного строку з дня вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Розгляд справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП та не включає в себе стадію оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, що передбачена главою 24 КУпАП.
Отже, на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу, не сплинули, а тому у суду апеляційної інстанції підстав скасувати постанову районного суду не має.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
За викладених вище обставин постанова Голованівського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2020 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:        
Апеляційну скаргу захисника Сироти В.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Голованівськогог районного суду Кіровоградської області від 14.01.2020 року щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду І.С. Олексієнко