ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року		Справа № 1.380.2019.004104 пров. № А/857/244/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Старунського Д.М.
при секретарі судового засідання – Пильо І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2019 року у справі №1.380.2019.004104 (суддя Костецький Н.В., м.Львів) за адміністративним позовом Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про визнання протиправними рішень, дій і бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року Бібрської міська рада Перемишлянського району Львівської області (далі – Міська рада) звернулася до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі – Управління ДВС, ГТУЮ відповідно) в якому просила:
визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Шведа Р.З. (далі – Відділ, державний виконавець відповідно) щодо не закінчення виконавчого провадження ВП №58420510 з підстав передбачених пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»  (далі – Закон №1404-VIII) та зобов`язання закінчити виконавче провадження ВП №58420510;
визнати протиправною та скасувати постанову «Про накладення штрафу» від 29.07.2019 ВП №58420510 (далі – Постанова-1);
визнати протиправною та скасувати постанову «Про закінчення виконавчого провадження» від 07.08.2019 ВП №58420510 (далі – Постанова-2).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2019 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про залишення позовної заяви без розгляду.
В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи та норми матеріального права вказує, на те, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні ВП №58420510 є законними, оскаржувані Постанова-1 та Постанова-2 такими що прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений законом. Звертає увагу, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у справі №813/2225/18 (далі – Рішення суду) на підставі якого видано виконавчий лист від 14.02.2019 №813/2225/18 (далі – Виконавчий лист) не виконано, оскільки в рішенні Міської ради «Про відмову у затвердженні звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки» від 08.02.2019 №100 (далі – Рішення №100) боржником не враховано правової оцінки наданої у Рішенні суду. Зокрема, зазначає, шо у ньому міститься посилання на частини першу-другу статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), відтак позивач не може посилатись на інші підстави для відмови фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (далі – ФОП) у затвердженні звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, окрім тих, які досліджувались судом.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
ФОП у відзиві на апеляційну скаргу повністю підтримує викладені у ній доводи, вважає рішення суду першої інстанції безпідставним та необґрунтованим, просить його скасувати та прийняти постанову, якою позовну заяву залишити без розгляду. Розгляд справи проводити без його участі.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які містяться в матеріалах справи підтверджують, що позивачем фактично виконано в повному обсязі Рішення суду згідно з виконавчим документом. А припущення викладені державним виконавцем в рамках виконавчого провадження, на думку суду, виходять за межі повноважень наданих йому Закон №1404-VIII.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що Рішенням суду, яке набрало законної сили 21.01.2019, визнано протиправним та скасовано рішення Міської ради «Про затвердження Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ФОП, що знаходиться за адресою: Львівська область, Перемишлянський район, м. Бібрка, вул. Тарнавського. 8» від 16.02.2018 №1049 (далі – Рішення №1049, Звіт) та зобов`язано Міську раду вирішити питання, щодо якого звернувся ФОП із заявами від 08.02.2016 та 12.12.2017, а саме щодо затвердження Звіту, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с.8-17).
14.02.2019 Львівським окружним адміністративним судом видано Виконавчий лист.
На підставі Виконавчого листа заступником начальника Відділу Зубиком О.І. 20.02.2019 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №58420510 та постанову про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 16692,00 грн (а.с.18-19).
28.02.2019 Міською радою подано заяву до Управління ДВС про закінчення ВП №58420510 не стягуючи виконавчий збір на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, оскільки 08.02.2019 на засіданні сесії Міської ради слухали заяви ОСОБА_1 від 08.02.2016 та 12.12.2017, а саме щодо затвердження Звіту, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у Рішенні суду та Рішенням №100 відмовлено у його затвердженні. До заяви долучено, зокрема, належним чином завірені протокол сесії Міської ради та Рішення №100 (а.с.20-23).
Також 15.03.2019 позивачем скеровано на адресу відповідача додаткові пояснення щодо виконання Рішення суду (а.с.24).
21.03.2019 на адресу Міської ради відповідачем скеровано вимогу №4592 про надання інформації на підставі якого документа Міською радою визначено, що ринкова вартість земельної ділянки станом на день прийняття рішення є вищою за ту, що зазначена у Звіті (а.с.25).
26.03.2019 позивачем надано відповідачу відповідь на вимогу, в якій повторно зазначається про фактичне виконання Рішення суду.
Проте, за невиконання Рішення суду 27.05.2019 державним виконавцем Відділу Зубиком О.І. винесено постанову про накладення штрафу на Міську раду в розмірі 5100 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів (а.с.26-27).
Оскільки позивачем повторно не виконано Рішення суду, державним виконавцем винесено Постанову-1 про накладення штрафу на Міську раду в розмірі 10200 грн та зобов`язано боржника виконати Рішення суду протягом десяти робочих днів (а.с.28-30).
Позивачем 06.08.2019 повторно подала заяву до відповідача про закінчення виконавчого провадження не стягуючи виконавчий збір на підставі передбаченій пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII та долучено оригінал Звіту (а.с.31-49).
Керуючись вимогами пункту 11 частини першої статті 39, статті 40 Закону №1404-VIII 07.08.2019 державним виконавцем винесено Постанову-2 (а.с.50).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом №1404-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішення міжнародного комерційного арбітражу, рішення іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
За приписами частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Згідно з частинами першою-другою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір – це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Пунктом 9 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
За змістом частини шостої статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
У частині першій статті 63 Закону №1404-VIII вказано, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини другої статті 63 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Частиною третьою статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно з частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону №1404-VIII).
Як уже вище встановлено, 20.02.2019 на підставі Виконавчого листа виданого судом першої інстанції 14.02.2019 на виконання Рішення суду заступником начальника Відділу Зубиком О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58420510 та постанову про стягнення виконавчого збору з Міської ради у розмірі 16692,00 грн.
Проте, боржник листом від 28.02.2019 повідомив відповідача про те, що Рішення суду на підставі якого видано Виконавчий лист фактично виконано до відкриття виконавчого провадження, а саме: 08.02.2019. Та долучені необхідні докази: належним чином завірені протокол сесії Міської ради та Рішення №100 відповідно до якого розглянувши звернення ФОП від 08.02.2016 та 12.12.2017 з питань затвердження Звіту, відмовлено у його затвердженні у зв`язку з тим, що ринкова вартість земельної ділянки станом на день прийняття даного рішення є вищою за ту, що зазначена у Звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки, а відтак таке затвердження не відповідає інтересам територіальної громади.
При цьому, судом першої інстанції вірно вказано на те, що Рішенням суду не було зобов`язано Міську раду при вирішенні питання щодо якого звернувся ФОП враховувати лише питання строку чинності Звіту та недоліків виявлених у ньому, а натомість зобов`язано врахувати правову оцінку надану судом у рішенні щодо цих обставин.
Таким чином, 08.02.2019 Міською радою вчинено всі зобов`язані судом дії у спосіб, встановлений виконавчим документом, відтак фактично виконано в повному обсязі Рішення суду.
Оскільки виконавче провадженні відкрито 20.02.2019, проте, Міська рада належним чином повідомила відповідача про фактичне виконання Рішення суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вчинення державним виконавцем подальших дій щодо винесення Постанови-1 та Постанови-2.
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для відмови у задоволенні розглядуваного позову та скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2019 року – без змін.                              Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач          	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	Д. М. Старунський