22-ц/804/943/20 
                                                                                221/3407/18 
                                               
Головуючий в 1 інстанції Безрук Т.В.
Доповідач Принцевська В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

      27 лютого 2020 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

                   Головуючого суді Принцевської В.П.
                   суддів Биліни Т.І., Лопатіної М.Ю.
                   секретар Герасимова Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року у справі №221/3407/18 за позовом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року представник позивача  ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що відповідач користувався послугами позивача щодо централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 в період з 15.10.2016 року до 28.02.2018 року. У зв`язку з неналежним виконанням обов`язку по сплаті спожитих послуг з теплопостачання, за зазначений період  заборгованість відповідача складає 15271,69 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь. Окрім того, позивач просив стягнути судовий збір у сумі 1762 грн., 3 % річних 303,22 грн., суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 1340,93 грн. 
Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року позов обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість з оплати послуг за період з 15.10.2016 року до 28.02.2018 року в сумі 15271,69 грн. за теплопостачання квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 , 3% річних за період з 20.11.2016р. по 28.02.2018р. в розмірі 303,22 грн., збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 01.12.2016р. по 28.02.2018р. в сумі 1340,93 грн., судовий збір в сумі 1762 грн. 
З вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 і оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилався на те, що суд ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду, та відмовити ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач і його представник повністю підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити. 
Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача і його представника, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.
Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до ч. 1ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
У частині 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Одним із обов`язків споживача відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення є сплачення послуг в установлені договором строки.
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Згідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ч.2ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Правилами передбачено, що в разі відмови споживача від користування послугами з теплопостачання він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж за умови технічної можливості, оскільки при цьому не повинні порушуватися санітарно-гігієнічні, теплотехнічні вимоги та експлуатаційні показники інших квартир багатоквартирного житлового будинку.
Крім того, Державний Комітет з питань житлово-комунального господарства своїм листом від 23 квітня 2003 року щодо влаштування індивідуального опалення в квартирах багатоквартирних житлових будинків Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міській державній адміністрації роз`яснив, що відключення споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання може здійснюватися за умови встановлення в усіх квартирах та нежилих приміщеннях будинку індивідуальних опалювальних приладів або встановлення в усіх квартирах окремих секцій чи під`їздів будинку індивідуальних опалювальних приладів за наявності технічної можливості повного відключення від центрального опалення цих секцій або під`їздів.
Дозвіл на відключення споживача від користування послугами із централізованого опалення та гарячого водопостачання надається органами місцевого самоврядування.
Відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення й гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника будинку або уповноваженого ним особою, представника виконавця послуг та власника, наймача квартири або уповноваженої ними особи. Після закінчення робіт складається акт про відключення квартири від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання та в десятиденний термін подається заявником до відповідної комісії на затвердження і є єдиною підставою для зняття з обліку та припинення відповідних нарахувань.
Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4»).
При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4»).
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.
Судом правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири будинку АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі продажу квартири від 11.10.2013 року, укладеного між ним та продавцем ОСОБА_2 . Договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 2824439 від 11.10.2013р. У графі «об`єкт нерухомого майна» зазначено - квартира, об`єкт жилої нерухомості.
На ім`я відповідача відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .
23 листопада 2013 р. відповідач отримав рішення Волноваського міського голови Демченка С.В. про надання згоди на переведення жилої квартири в нежитлове приміщення.
Підприємством, яке надає послуги з теплопостачання до багатоквартирного житлового будинку відповідача, у даному випадку будинку АДРЕСА_2 , є ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі ВО "Волновахаміжрайтепломережа". 
З матеріалів справи вбачається, що процедура відключення від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання будинку відповідачем не дотримана.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 11.10.2013р. придбав відповідачу - своєму синові квартиру з метою переобладнання її у нежитлове приміщення для власних цілей. Попередній власник тривалий час не користувався послугами тепломережі, батареї були відрізані, тому відповідач не укладав письмового договору на надання послуг централізованого опалення. До 2016 року послуги позивача сплачували. А на початку вересня 2016 року звернувся до представників ВО «Волновахаміжрайтепломепежа» з повідомленням, що не бажають отримувати послуги теплопостачання та мають намір відключитися від централізованого опалення. Він уклав договір з фірмою, яка провела демонтаж труб та 21.09.2019 р. за участю сусідів склали відповідний акт про відключення, який надіслали позивачу.

Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що  вони є безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом правильно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем не було отримано дозволу демонтувати прилади опалення у квартирі, які є складовою частиною системи централізованого опалення будинку.
Суд дійшов правильного висновку, що з вересня 21.09.2016 року відповідач ОСОБА_1 самовільно, з порушенням вимог закону від`єднав прилади опалення своєї квартири від мережі теплопостачання та склав відповідний акт без підпису представників позивача.
Згідно актам, наданим позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, про підключення жилого будинку до системи централізованого опалення, будинок відповідача кожного разу в опалювальний сезон підключався до системи опалення. Усі акти підписані представником виробника послуг ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та представником балансоутримувача будинку - КСП «Наш будинок Волноваха».
Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.
Згідно пункту 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.
Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином ОКП «Донецьктеплокомуненерго» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.
Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання (правова позиція ВС України у справі за № 6-1192цс15).
Аналогічну правової позицій дійшов Верховний Суд 16 жовтня 2019 року в справі № 703/69/16-ц, де у тому числі також вказав, що у разі самовільного відключення квартири від мережі централізованого опалення, без вирішення у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з них наявної заборгованості, оскільки відсутні підстави для скасування нарахувань за теплову енергію та зняття позивачів з обліку, як споживачів послуги, яку вони не отримують.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
За особовим рахунком відповідача № 1285 за період з 15.10.2016 по 28.02.2018 оплата за послуги теплопостачання не здійснювалася, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 15271 гривень 69 копійок, 3 % річних за період з 20.11.2016р. по 28.02.2018р. у сумі 303 гривень 22 копійки, а також суми боргу з урахуванням індексу інфляції за період 01.12.2016р. по 28.02.2018р. у розмірі 1340 гривні 93 копійок.
Суд також дійшов правильного висновку, що відсутність укладеного договору не звільняє відповідача від сплати за фактично надані послуги за період з 15.10.2016 по 28.02.2018.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд повно і всебічно дослідив обставини справи і ухвалив рішення з врахуванням вимог процесуального і матеріального Закону, а тому, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 375, ст. 381, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд
                  
                                                                  ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
           Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

          Судді