ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" лютого 2020 р.                                             Справа №909/754/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                                                             Дубник О.П.
суддів                                                                                 Зварич О.В.
                                                                                 Хабіб М.І.
за участю секретаря судового засідання Кіри О.С.                    
розглянув матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Компанія ЛАН"  №2511-01 від 25.11.2019  (вх.№01-05/4376/19 від 05.12.2019р. ) 
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.10.2019р. (суддя Шкіндер П.А., повний текст рішення виготовлено 14.11.2019р.) 
у справі № 909/754/19
за первісним позовом: ТОВ "Компанія ЛАН", м.Тернопіль
до відповідача: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ім. Т.Г. Шевченка", с.Тишківці, Городенківського р-н, Івано-Франківської області
про стягнення 229066,42грн. заборгованості.

та за зустрічним позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ім. Т.Г. Шевченка", с.Тишківці, Городенківський район, Івано-Франківська область
до відповідача: ТОВ "Компанія ЛАН", м.Тернопіль
про стягнення 203647,59грн. заборгованості.

за участю представників:
від позивача (за первісним позовом): Гураль Р.В. - адвокат (ордер серія ВО №1002621 від 21.01.2020);
від відповідача: Неміш Р.В. - голова.

1.Розгляд справи.
Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.
Судове засідання фіксувалось за допомогою технічних засобів звукозапису, згідно з ст. 222 ГПК України.
2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
В клопотанні представника первісного позивача про огляд доказів за їх місцезнаходженням згідно ч. 7 ст.82 ГПК України, а саме: інформації Українського фінансового сервера http://index.minfin.com.ua щодо курсу продажу Євро  на Міжбанківській валютній біржі станом на дні, які передували дню фактичної оплати відповідачем за первісним позовом вартості товару, суд апеляційної інстанції відмовив на підставі ч. 1 ст. 82 ГПК України, оскільки відповідно до  ч. 3  ст.  75 ГПК України зазначений курс продажу Євро на Міжбанківській валютній біржі є загальновідомим.
3. Короткий зміст позовних вимог.
3.1. ТОВ "Компанія ЛАН" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ім. Т.Г. Шевченка" стягнення заборгованості в сумі 229  066,42 грн, з яких 201  100,09 грн основний борг  та 27  966,33 грн три відсотки річних.
Позивач за первісним позовом свої вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за договором поставки сільськогосподарської техніки від 09.02.2017 № 090217-01-Т зобов`язань з оплати поставленого товару, а саме сільськогосподарської техніки, що призвело до заборгованості перед позивачем.
За розрахунком позивача за первісним позовом,  СГВК "Ім.Т.Г.Шевченка" сплачено суму еквівалентну 102 278,83 Євро., позивач за первісним позовом  вказує, що  СГВК "Ім.Т.Г.Шевченка" тільки частково виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати товару, у зв`язку з чим станом на день подання позову розмір заборгованості СГВК "Ім.Т.Г.Шевченка" по Договору становить суму, еквівалентну 6 721,17 Євро. Суму заборгованості СГВК "Ім.Т.Г.Шевченка" в гривнях, визначено шляхом множення грошового еквівалентна суми боргу в Євро на курс продажу Євро на Міжбанківській валютній біржі відповідно до п. 2.3 договору, який діяв на день, що передував останньому дню, коли зобов`язання щодо оплати мало бути виконаним-17.08.2017 р., курс 29,9204. 
3.2. Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Ім. Т.Г. Шевченка" подано зустрічну позовну заяву до ТОВ "Компанія ЛАН" про стягнення штрафних санкцій в розмірі 9  407,59 грн., збитків в розмірі 194 240 грн. (а.с. 21-27, т.1).
Зустрічна позовна заява обґрунтована неналежним виконанням ТОВ Компанія "Лан" п. 4.1 Договору поставки від 09.02.2017 № 090217-01-Т та простроченням обов`язку з передачі покупцеві товару на 1 рік 11 місяців та 29 днів, внаслідок чого згідно п. 7.1 Договору поставки від 09.02.2017 № 090217-01-Т нараховано штраф в розмірі 0,3 % від вартості непереданого товару у розмірі 9407,59 грн, та додаткові  витратами (збитки), які поніс сільськогосподарський виробничий кооператив "Ім.Т.Г. Шевченка" з підписання Договору оренди аналогічного устаткування з СОК "Фізер" та відповідні зобов`язання щодо оплати  за користування орендованою технікою у зв`язку з відсутністю власної у розмірі 194240,00грн.
4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції. 
4.1. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.10.2019р. у справі №909/754/19 в задоволенні первісного позову ТОВ "Компанія ЛАН" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ім. Т.Г. Шевченка" про стягнення 229066,42грн. заборгованості відмовлено, в задоволенні зустрічного позову Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ім. Т.Г. Шевченка" до ТОВ "Компанія Лан" про стягнення 203647,59грн. заборгованості відмовлено.
4.2. Судове рішення про відмову в задоволенні первісних вимог мотивоване, що відповідач за первісним позовом СГВК "Ім.Т.Г.Шевченка"  відповідно до поданих платіжних  доручень, сплатив  повну вартість товару, вказану у видатковій накладній № 070219-06  - 3135864,60грн., що становить 109000,00євро   по курсу  28,7694 грн за євро на день укладення договору, що відповідає розрахунку вказаному у п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 Договору, а позивачем не доведено та документально не підтверджено збільшення курсу продажу євро на Міжбанківській валютній біржі у дні, які передували сплаті відповідачем вартості товару. 
Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог,  суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони  спричинених відповідачем за зустрічним позовом збитків, факт понесення додаткових витрат (збитків), причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками в розмірі 194224,00 грн. та не підтверджено  їх належними та допустимими доказами. Судом встановлено факт порушення господарського зобов`язання ТОВ "Компанія ЛАН", однак відповідач за зустрічною позовною заявою у відзиві на позовну заяву (вх.16669/19 від 30.09.20190) просив суд застосувати позовну давность, оскільки позовна давність для вимог про стягнення штрафу у розмірі 9407,59грн. відповідно до пункту 7.1 Договору поставки  №090217-01-Т від 09.02.2017 сплинула,  порушене право не підлягає захисту.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені зустрічних вимог не оскаржується.
4.3. Додатковим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 12.11.2019р. у справі №909/754/19 заяву  ТОВ "Компанія ЛАН" про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у справі № 909/754/19   задоволено частково. Стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ім. Т.Г. Шевченка" на користь ТОВ "Компанія ЛАН" 20000,00грн.  витрат на професійну правничу допомогу, в частині стягнення  3036,40грн.  - відмовлено.
Додаткове рішення не оскаржується.
5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.
5.1. ТОВ "Компанія ЛАН" не погоджується з ухваленим рішенням суду в частині відмови у задоволенні первісного позову і вважає його прийнятим з неповним  з`ясуванням обставин, що мають значення для справи,  та порушенням норм процесуального права. Стверджує, що у заявах по суті справи (відзиві на первісну позовну заяву та у зустрічному позові) Сільськогосподарський виробничий кооператив "Ім. Т.Г. Шевченка" визнав наявність підстав перерахунку  ціни товару відповідно до еквіваленту Євро та збільшення такої ціни в гривнях на 194  240 грн, а збільшення ціни на 4093,71 грн відповідач заперечив, а судом порушено ч. 1 ст. 175 ГПК України, згідно якої обставини, що визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню. Вказує на те, що судом порушено ч. 4 ст. 191 ГПК України, оскільки у відзиві на позов відповідач визнав позов в частині 2767,19 грн основного боргу. Зазначає, що саме Сільськогосподарський виробничий кооператив "Ім. Т.Г. Шевченка" повинен довести, що зобов`язання сплатити гривневий еквівалент 109  000,00 Євро припинилося належним виконанням - сплатою, з врахування передбаченого пунктом 2.3 договору поставки порядку оплати. Апелянт посилається на те, що припинення зобов`язання виконанням в частині 102278,83 Євро визнається позивачем, тобто відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України не підлягає доказуванню сторонами, а позивач посилається на несплату відповідачем грошового зобов`язання в сумі еквівалентній 6  721,17 Євро. Стверджує, що єдиною підставою для відмови в позові є недоведеність обставини збільшення курсу продажу Євро на Міжбанківській валютній біржі, а у договорі поставки від 09.02.2017 №090217-01-Т, в позовній заяві, відзиві на позовну заяву та у відповіді на відзив сторонами зазначено посилання на місцезнаходження інформації щодо курсу продажу Євро на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua).
Просить оскаржуване рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.10.2019р. у справі №909/754/19 скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову, прийняти нове рішення у цій частині, яким стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ім. Т.Г. Шевченка" на користь ТОВ "Компанія ЛАН" суму боргу за поставлений товар в розмірі 201  100,09 грн та 3% річних в розмірі 27966,33 грн. 
5.2. Сільськогосподарський виробничий кооператив "Ім. Т.Г. Шевченка" у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що виконав свій обов`язок по сплаті за товар в повному обсязі, у відзиві на позовну заяву не зазначав, що погоджується  з вимогами позивача та заперечував це у судовому засіданні, у відзиві зазначав про незрозумілість курсу і як розраховано гривневий еквівалент боргу позивачем. Стверджує, що не визнавав позов у відзиві на позов в частині 2767,19 грн основного боргу та надав докази сплати гривневого еквіваленту 109  000 Євро, а не 102278,83 Євро як стверджує позивач, сплатив повну вартість товару вказану у видатковій накладній - 3135864,60 грн, що підтверджується платіжними дорученнями.
6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.
Між ТОВ "Компанія ЛАН" (постачальник) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Ім. Т.Г. Шевченка" (покупець) 09 лютого 2017 року  укладено Договір поставки сільськогосподарської техніки № 090217-01-Т (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язувався поставити покупцю: сільськогосподарську техніку (далі -Товар), а покупець зобов`язувався прийняти Товар і оплатити його ціну, сплативши за нього визначену договором грошову суму (а.с. 11-13, т. 1).
Згідно з п. 2.1 Договору загальна вартість товару, що поставляється згідно даного договору, становить 3135864 (три мільйони сто тридцять п`ять тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 60 коп., що еквівалентно 109 000,00 Євро. Курс продажу Євро на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua) на день, що передує дню укладенню цього договору становив 28,7694.
Відповідно до п.2.2 Договору покупець зобов`язувався здійснити оплату за товар в наступному порядку:
п.2.2.1.-  перший платіж в сумі 940 759,38 грн. вт.ч. ПДВ 156 793,23 грн., що еквівалентно 32 700,00 Євро (курс 28,7694) до " 24" лютого 2017 р. (включно);
п.2.2.2.-  другий платіж в сумі 627 172,92 грн. в т.ч. ПДВ 104 528,82 грн., що еквівалентно 21 800,00 Євро (курс 28,7694) до " 19" травня 2017 р. (включно);
п.2.2.3.-  третій платіж в сумі 940 759,38 грн. в т.ч. ПДВ 156 793,23 грн., що еквівалентно 32 700,00 Євро (курс 28,7694) до " 21" липня 2017 р. (включно);
п.2.2.4.-  четвертий платіж в сумі 627 172,92 грн. в т.ч. ПДВ 104 528,82 грн., що еквівалентно 21 800,00 Євро (курс 28,7694) до " 18" серпня 2017 р. (включно).
Згідно з п. 2.3 Договору сума у гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику, визначається шляхом множення грошового еквівалента вартості товару в Євро на курс продажу Євро на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua), який буде встановлений на день, що передує дню фактичної оплати вартості товару. Положення цього пункту застосовуються при збільшенні курсу Євро до гривні. У випадку зниження курсу продажу Євро до гривні на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua), який буде встановлений на день, що передує дню фактичної оплати вартості Товару, еквівалент у Євро буде визначатися згідно курсу зазначеного в пункті 2.1 цього договору.
Відповідно до п. 2.4 Договору зміна способу та порядку розрахунку за товар можлива лише шляхом внесення змін до цього договору.
Відповідно до п. 2.5 Договору у випадку пред`явлення претензії або позову у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати за товар, постачальник має право вимагати від покупця оплати суми боргу в гривнях, яка визначається шляхом множення грошового еквівалента суми боргу в Євро на вищий із курсів продажу Євро на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua), які діяли на день, що передував одному із зазначених днів: день пред`явлення претензії, день подання позову, день подання заяви (заяв) про збільшення розміру позовних вимог, останній день, коли зобов`язання щодо оплати мало бути виконаним, день укладення цього договору (курс визначений в п. 2.1 цього договору).
Згідно з п.3.1. Договору товар повинен бути поставлений покупцю до 15.03.2017 за умови виконання  п.п.2.2.1. цього Договору.
Відповідно до п.3.2 Договору товар поставляється транспортом постачальника, місце поставки  с.Тишківці, Городенківського району, Івано-Франківської області.
Згідно з п.3.3 Договору постачання товару підтверджується  накладною постачальника та актом  приймання-передачі товару.
Відповідно до п. 9.1 Договору термін дії договору встановлюється з дня підписання договору і діє  до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
В рахунок оплати вартості товару покупцем сплачено 3135864,60 грн.: згідно платіжного доручення  №71 від 23.02.2017 року платіж в сумі 940 759,38 грн.;
- згідно платіжного доручення  №175 від  27.04.2017 платіж в сумі 627 172,92 грн.;
- згідно платіжного доручення  №635 від  08.11.2017 платіж в сумі 150000,00 грн.;
- згідно платіжного доручення  №692 від  18.12.2017 платіж в сумі 900000,00 грн.;
- згідно платіжного доручення  №724 від  28.12.2017 платіж в сумі 517932,30 грн. (а.с. 77-81, т. 1).
01.03.2017 року між ТОВ "Компанія ЛАН" (поклажедавець) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Ім. Т.Г. Шевченка" (зберігач ) укладено договір відповідального зберігання № 010317-01, відповідно до якого поклажедавець зобов`язується передати, а зберігач  зобов`язується прийняти  на відповідальне зберігання майно  посівну комбінацію Compact Solitair 9/600 К HD 125, 2016 р.в., серійний номер 283974 (а.с. 41-43, т.1).
Відповідно до п.1.4 договору відповідального зберігання  право власності на майно передане  на зберігання  до зберігача не переходить.
Згідно  п. 1.5. договору відповідального зберігання термін зберігання  майна  до 01.09.2017року.
Розмір  оплати відповідального зберігання  майна  за весь період  дії вказаного договору складає 100грн. ( п. 2.1 договору відповідального зберігання)
01.03.2017  сторони уклали договір  відповідального зберігання, відповідно до якого посівна комбінація  Compact Solitair 9/600 К HD 125, яка одночасно є предметом договору поставки, передається СГВК "Ім Т.Г.Шевченка" на відповідальне зберігання до 01.09.2017.
Відповідно до  акту передачі-приймання від 02.03.2017 року відповідно до умов договору відповідального зберігання № 010317-01 від 01.03.2017 поклажедавець ТОВ "Компанія Лан" передало, а зберігач СГВК "Ім.Т.Г.Шевченка" прийняло  на відповідальне зберігання майно - посівну комбінацію Compact Solitair 9/600 К HD 125 (а.с. 44, т. 1).
Згідно з актом приймання - передачі  від 07.02.2019  у відповідності до умов договору відповідального зберігання № 010317-01-І від 01 березня 2017 року зберігач СГВК "Ім.Т.Г.Шевченка" повернуло з відповідального зберігання, а поклажодавець -ТОВ "Компанія ЛАН" прийняло наступне майно:  посівну комбінацію Compact Solitair 9/600 К HD)  125, 2016 р.в., серійний номер 283974 (а.с. 38, т. 1) Майно в кількості 1 (одна) шт. повернуто ТОВ "Компанія ЛАН".
Згідно акту приймання-передачі  № 15 від 07.02.2019 у відповідності до договору поставки сільськогосподарської техніки" №090217-01-Т від 09 лютого 2017р. ТОВ "Компанія ЛАН" передало, а СГВК "Ім.Т.Г.Шевченка", прийняло посівну комбінацію Compact Solitair 9/600 К HD  125, 2016р.в., серійний номер 283974;  сільськогосподарська техніка в кількості 1 (однієї) штуки є новою, відповідає вимогам нормативно-технічної документації заводу виробника, визнана придатною для експлуатації і прийнята  СГВК "Ім.Т.Г.Шевченка" (а.с. 45, т. 1).
На виконання п. 1.1 Договору поставки сільськогосподарської техніки, позивачем за первісним позовом  було поставлено відповідачу за первісним позовом згідно з видатковою накладною № 070219-06 від 07.02.2019 р. посівну комбінацію Compact Solitair 9/600 К HD  125 (а.с. 14, т. 1).
7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції  керувався при прийнятті постанови, висновки суду.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Таким чином, судове рішення перевіряється судом апеляційної інстанції в частині вимог апеляційної скарги ТОВ "Компанія ЛАН": відмови в задоволенні первісного позову. 
Статтею 509 ЦК України  передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до  ст. 712 ЦК України  за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України). 
Як встановлено судами, 09 лютого 2017 року між ТОВ "Компанія ЛАН" (постачальник) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Ім. Т.Г. Шевченка" (покупець) був укладений Договір поставки сільськогосподарської техніки № 090217-01-Т, відповідно до якого постачальник зобов`язувався поставити покупцю: сільськогосподарську техніку, а покупець зобов`язувався прийняти Товар і оплатити його ціну, сплативши за нього визначену договором грошову суму.
Згідно з п. 2.1 Договору загальна вартість товару, що поставляється згідно даного договору, становить 3135864  грн. 60 коп., що еквівалентно 109 000,00 Євро. Курс продажу Євро на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua) на день, що передує дню укладенню цього договору становив 28,7694.
Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Договором поставки сільськогосподарської техніки № 090217-01-Т від 09 лютого 2017 року було встановлено строк оплати товару.
Відповідно до п.2.2 Договору покупець зобов`язувався здійснити оплату за товар в наступному порядку: п.2.2.1.-  перший платіж в сумі 940 759,38 грн. вт.ч. ПДВ 156 793,23 грн., що еквівалентно 32 700,00 Євро (курс 28,7694) до " 24" лютого 2017 р. (включно); п.2.2.2.-  другий платіж в сумі 627 172,92 грн. в т.ч. ПДВ 104 528,82 грн., що еквівалентно 21 800,00 Євро (курс 28,7694) до " 19" травня 2017 р. (включно); п.2.2.3.-  третій платіж в сумі 940 759,38 грн. в т.ч. ПДВ 156 793,23 грн., що еквівалентно 32 700,00 Євро (курс 28,7694) до " 21" липня 2017 р. (включно); п.2.2.4.-  четвертий платіж в сумі 627 172,92 грн. в т.ч. ПДВ 104 528,82 грн., що еквівалентно 21 800,00 Євро (курс 28,7694) до " 18" серпня 2017 р. (включно).
В рахунок оплати вартості товару покупцем сплачено 3135864,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №71 від 23.02.2017 року в сумі 940 759,38 грн.; №175 від  27.04.2017 в сумі 627 172,92 грн.; №635 від  08.11.2017 в сумі 150000,00 грн.; №692 від 18.12.2017 в сумі 900000,00 грн.; №724 від  28.12.2017 в сумі 517932,30 грн. 
Передача пневматичної прицепної посівної комбінації Compact Solitair 9/600 К HD 125 згідно Договору підтверджується видатковою накладною № 070219-06 та актом  приймання-передачі №15 від 07.02.2019 року.
Позивач за первісним позовом  вказує, що  СГВК "Ім.Т.Г.Шевченка" тільки частково виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати товару, у зв`язку з чим станом на день подання позову, розмір заборгованості СГВК "Ім.Т.Г.Шевченка" по Договору становить суму, еквівалентну 6 721,17 Євро. Суму заборгованості СГВК "Ім.Т.Г.Шевченка" в гривнях, визначено шляхом множення грошового еквівалентна суми боргу в Євро на курс продажу Євро, який діяв на день, що передував останньому дню, коли зобов`язання щодо оплати мало бути виконаним-17.08.2017 р., курс 29,9204. 
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що на дату передачі майна - 07.02.2019, СГВК "Ім.Т.Г.Шевченка" сплатив позивачу за первісним позовом  3135864,60грн., що становить 109000,00євро  по курсу  28,76 грн. за євро, що відповідає розрахунку вказаному у п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 Договору. Однак з таким висновком суду неможна погодитись з врахуванням наступного.
Так, у п. 2.3 Договору передбачено, що сума у гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику, визначається шляхом множення грошового еквівалента вартості товару в Євро на курс продажу Євро на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua), який буде встановлений на день, що передує дню фактичної оплати вартості товару. Положення цього пункту застосовуються при збільшенні курсу Євро до гривні. У випадку зниження курсу продажу Євро до гривні на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua), який буде встановлений на день, що передує дню фактичної оплати вартості Товару, еквівалент у Євро буде визначатися згідно курсу зазначеного в пункті 2.1 цього договору.
Таким чином, сторонами обумовлено порядок розрахунку суми у гривнях, яка підлягала сплаті за товар шляхом множення грошового еквівалента вартості товару в Євро на курс продажу Євро на Міжбанківській валютній біржі встановлений на день, що передує дню фактичної оплати вартості товару при збільшенні курсу Євро до гривні, а у випадку зниження курсу Євро - згідно курсу зазначеного в пункті 2.1 цього договору. 
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено та документально не підтверджено курсу продажу євро на Міжбанківській валютній біржі у дні, які передували сплаті відповідачем вартості товару, однак з таким висновком суду неможна погодитись, оскільки у позовній заяві позивачем вказано суми проплат у гривні, а також зроблено розрахунок їх еквіваленту у Євро згідно курсу встановленого п. 2.1 Договору та згідно курсу продажу Євро на Міжбанківській валютній біржі на день, що передує дню фактичної оплати вартості товару з зазначенням відповідного курсу під час розрахунку. Крім того у договорі вказано, що курс продажу Євро до гривні на Міжбанківській валютній біржі встановлюється за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua, а доступ до вказаного ресурсу є відкритим для необмеженого кола користувачів.
Суд вважає обгрунтованими доводи апелянта про те, що у договорі поставки від 09.02.2017 №090217-01-Т, в позовній заяві, відзиві на позовну заяву та у відповіді на відзив сторонами зазначено посилання на місцезнаходження інформації щодо курсу продажу Євро на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua).
Покупцем сплачено: 
платіжним дорученням №71 від 23.02.2017 року суму 940 759,38 грн., що еквівалентно 32700,00 Євро згідно курсу продажу Євро, зазначеного у п. 2.1 Договору - 28,7694 грн, оскільки курсу продажу Євро до гривні на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua) станом на 22.02 2017 року становив 28,3406, тобто був меншим за курс, встановлений у п. 2.1 Договору; 
платіжним дорученням №175 від 27.04.2017 в сумі 627 172,92 грн., що еквівалентно 21663,18 Євро згідно курсу продажу євро на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua) станом на 26.04.2017 року - 28,9511, оскільки такий був вищим за курс, встановлений у п. 2.1 Договору;
платіжним дорученням №635 від 08.11.2017 в сумі 150000,00 грн., що еквівалентно 4846,43 Євро згідно курсу продажу євро на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua) станом на 07.11.2017 року - 30,9506, оскільки такий був вищим за курс, встановлений у п. 2.1 Договору;
платіжним дорученням №692 від 18.12.2017 в сумі 900000,00 грн., що еквівалентно 27525,97 Євро згідно курсу продажу євро на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua) станом на 15.12.2017 року (дні 17.12.2017 та 16.12.2017 були вихідними) - 32,6964, оскільки такий був вищим за курс, встановлений у п. 2.1 Договору;
платіжним дорученням №724 від  28.12.2017 в сумі 517932,30 грн., що еквівалентно 15543,25 Євро згідно курсу продажу євро на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією Українського фінансового сервера https://index.minfin.com.ua) станом на 27.12.2017 року - 33,3220, оскільки такий був вищим за курс,  встановлений у п. 2.1 Договору;
Таким чином, враховуючи п.2.1, 2.2, 2.3 Договору та вищевказані еквіваленти сплачених сум у Євро відповідачем за первісним позовом сплачено за поставлений товар загальну суму 102278,83 Євро, оскільки у відповідні періоди сплати курс Євро на Міжбанківській валютній біржі був вищий за курс встановлений у п. 2.1 та 2.2. Договору.
Отже,  з врахуванням п. 2.1 Договору та встановленого еквіваленту вартості товару  у сумі 109 000,00 Євро, позивачем сплачено 102278,83 Євро за товар, а тому позивач за первісним позовом обгрунтовано просить стягнути залишок несплаченої суми в розмірі 6721,17 Євро, що з врахуванням п. 2.5 Договору та курсу на день, що передував останньому дню, коли зобов`язання щодо оплати мало бути виконаним - 17.08.2017 та становив 29,9204,  що становить 201100,09 грн. 
За умовами  ст.525 ЦК України  та  ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. 
Згідно зі  ст.599 ЦК України,  ст.202 ГК України  зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.
В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відтак заборгованість відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом за поставлений товар становить 201100,09 грн. Відповідач за первісним позовом зобов`язався сплатити вартість товару згідно п. 2.2 Договору до 18 серпня 2017 р. включно. 
Апелянт стверджує, що у заявах по суті справи (відзиві на первісну позовну заяву та у зустрічному позові) Сільськогосподарський виробничий кооператив "Ім. Т.Г. Шевченка" визнав наявність підстав перерахунку  ціни товару відповідно до еквіваленту Євро та збільшення такої ціни в гривнях на 194  240 грн, а збільшення ціни на 4093,71 грн відповідач заперечив, однак з наведених заяв судом не вбачається визнання боргу відповідачем за первісним позовом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати процентів річних за прострочку грошового зобов' язання  є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, заявлені позивачем до стягнення 27966,33 грн 3% річних за період з 20.05.2017 по 16.07.2019, розрахунок яких перевірено судом та долучено до матеріалів справи, підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом.
У відповідності з п. 3 ч. 2  ст. 129 Конституції України  та ч. 1  ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до частини 1  статті 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 1 ст. ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині  підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення первісного  позову та стягнення з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ім. Т.Г. Шевченка"  на користь ТОВ "Компанія ЛАН" 201100,09 грн. заборгованості за договором поставки сільськогосподарської техніки № 090217-01-Т від 09 лютого 2017 року та 27966,33грн 3% річних.
8. Судові витрати.
Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до пп. «б», «в», п. 4 ч. 1  ст.282 ГПК України    постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За поданий первісний позов ТОВ "Компанія ЛАН" сплатило судовий збір у розмірі 3436,00 грн. За подання апеляційної  скарги ТОВ "Компанія ЛАН" сплачено  5154,00 грн судового збору, а враховуючи задоволення апеляційної скарги, вказані суми судового збору підлягають стягненню з  Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ім. Т.Г. Шевченка" на користь ТОВ "Компанія ЛАН".

Керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу задоволити.
2.          Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.10.2019 у цій  справі в частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати і в цій частині прийняти нове рішення.
3.           Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ЛАН" до  Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ім. Т.Г. Шевченка" задоволити. Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ім. Т.Г. Шевченка" (78124, Івано-Франківська область, Городенківський район, с. Тишківці, вул. Незалежності, 13, ідентифікаційний код 03375723) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю  "Компанія ЛАН" (46400, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. С. Будного, 4а, ідентифікаційний код 32941987) 201100,09 грн. заборгованості та 27966,33грн 3% річних, 3436,00 грн судового збору за розгляд справи у місцевому господарському суді, 5154,00 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
5.          Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.02.2020р. 

Головуючий суддя                                                            Дубник О.П.

Суддя                                                                                Зварич О.В.

          Суддя                                                                                Хабіб М.І.