ПОСТАНОВА
Іменем України

29 січня 2020 року 
Київ
справа №818/749/16
адміністративне провадження №К/9901/3828/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -                             Данилевич Н.А.,
суддів -                                                                               Бевзенка В. М., 
                                                                                           Шевцової Н.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні  
касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року (суддя - Соп`яненко О.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року (головуючий суддя - Бегунц А.О., судді: Старостін В.В., Резникова С.С.) у справі 
за позовом ОСОБА_1 
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, треті особи: Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України,
про зобов`язання вчинити певні дії, - 

в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області (далі - відповідач), треті особи: Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України, в якому просила суд зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними наказами Охтирського міськрайонного суду Сумської області, та усіх надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу за період з вересня 2011 року по липень 2014 року включно відповідно до п.п. 169.1.2. ПК України, з врахуванням фактично виплаченої заробітної плати; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними наказами Охтирського міськрайонного суду Сумської області, та усіх надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру", з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", в період з 09.09.2015 по 31.12.2015 виходячи з посадового окладу 0,3 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення, з врахуванням фактично виплаченої заробітної плати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 26.10.2014 по 08.09.15 заробітна плата позивачки нараховувалась, виходячи з посадового окладу в розмірі 1218,00 грн., з 09.09.2015 року по 31.12.2015 - 2756,00 грн., що не відповідає вимогам ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 року) та ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"). Вказаними законодавчими актами заробітна плата працівників суду (шостої категорії посад) встановлена на рівні 30 % посадового окладу судді місцевого суду. За період з вересня 2011 року по липень 2014 року заробітна плата їй надавалась без урахування податкової соціальної пільги згідно п.п. 169.1.2 ПК України. Відповідно до п. 169.2.3 ПК України податкова соціальна пільга до заробітної плати державних службовців застосовується без подання відповідних заяв, але з поданням підтвердних документів. Документи, які підтверджують право позивачки на отримання податкової соціальної пільги, як матері двох дітей віком до 14 років, у відповідача були з 2008 року. Зверталась до відповідача з питання проведення перерахунку, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що пільга застосовується лише з моменту звернення з відповідною заявою. Вважає такі дії відповідача неправомірними.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року, яка була залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року, вказаний позов задоволено частково. 
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області (ідентифікаційний код 26270140) здійснити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату заробітної плати з урахуванням усіх надбавок і премій, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу, за період з вересня 2011 року по липень 2014 року включно, враховуючи застосування до заробітної плати податкової соціальної пільги, як для платника податку, що утримує двох дітей віком до 18 років, з врахуванням фактично виплаченої заробітної плати. 
В частині вимог про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру", з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", в період з 09.09.2015 по 31.12.2015 виходячи з посадового окладу 0,3 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення, з врахуванням фактично виплаченої заробітної плати - відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суди виходили з того, що підставою для нарахування податкової соціальної пільги до заробітної плати державного службовця є подання документів, що підтверджують право на її отримання без подання заяви про застосування пільги. За твердженням позивачки, яке не було спростоване відповідачем, копії свідоцтв про народження дітей до Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області були подані у 2008 році. Податкова соціальна пільга в розмірі, передбаченому пунктом 169.1.2 ПК України позивачці нараховується з серпня 2014 року, про що свідчать копії розрахункових листів по виплаті ОСОБА_1 заробітної плати (а.с. 53-58). В період з вересня 2011 року по липень 2014 року всупереч вимог пунктів 169.1.2, 169.2.3 ПК України податкова соціальна пільга позивачці, як матері двох дітей віком до 18 років, не нараховувалась. Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за вказаний період з урахуванням вимог п.п. 169.1.2 ПК України підлягають задоволенню. Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову в частині вимог про зобов`язання відповідача здійснити позивачці перерахунок та виплату заробітної плати залежно від розміру посадового окладу, встановленого Законом України "Про судоустрій і статус суддів", суд вказав, що оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, та із внесенням змін до постанови № 268 було встановлено 50 відсоткове зменшення у 2015 році посадового окладу, а законами України від 16 січня 2014 року № 719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та № 80-VІІІ видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ, частини першої статті 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28 березня 2015 року) не передбачено, управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
19 грудня 2016 року позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року в частині відмови у вимогах позивача та просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що в період з 26.10.2014 по 08.09.15 її заробітна плата нараховувалась, виходячи з посадового окладу в розмірі 1218,00 грн., з 09.09.2015 року по 31.12.2015 - 2756,00 грн., що не відповідає вимогам ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 року) та ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"). Вказаними законодавчими актами заробітна плата працівників суду (шостої категорії посад) встановлена на рівні 30 % посадового окладу судді місцевого суду.
Відповідачем до Суду надано відзив на касаційну скаргу, в якому  судова адміністрація вказує на обґрунтованість та законність прийнятих судами попередніх інстанцій рішень та просить суд касаційної інстанції залишити їх без змін, а касаційну скаргу позивача - без задоволення.  
Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2020 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 працює з 29.03.2004 року в Охтирському міськрайонному суді Сумської області. З 19.11.2012 року на посаді секретаря судового засідання (а.с. 8-10). Має двох дітей віком до 18 років. 
В період з 26.10.2014 року по 08.09.2015 року позивачка отримувала заробітну плату, виходячи з розміру посадового окладу 1218,00 грн., з 09.09.2015 року по 31.12.2015 - 2756,00 грн. (а.с. 13-15).
Протягом періоду з вересня 2011 року по липень 2014 року заробітна плата їй нараховувалась з урахуванням загальної податкової соціальної пільги, передбаченої п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПК України (а.с. 50-56).
У 2016 році позивачка зверталась до ТУ ДСА України із заявою про проведення перерахунку виплаченої заробітної плати з урахуванням податкової соціальної пільги відповідно до п.п. 169.1.2 ПК України, як матері двох дітей віком до 18 років. 
Листом від 02.06.2016 ТУ ДСА України в Сумській області повідомило позивачці, що заяву ОСОБА_1 про застосування податкової соціальної пільги згідно п.п. 169.1.2 ПК України управління отримало в серпні 2014 року, і з цього часу надається пільга. До моменту надання заяви ОСОБА_1 була надана загальна податкова соціальна пільга відповідно до п.п. 169.1.1 ПК України (а.с. 16). 
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпункт 59 пункту 3 Розділу ХІІ Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII): частину першу статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529) доповнити абзацом другим такого змісту: При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.
Абзац 2 підпункту 1 пункту 13 Розділу ХІІ Закону України №1697-VII: Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Абзац 3 підпункту 2 пункту 13 Розділу ХІІ Закону України №1697-VII: Кабінету Міністрів України у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
Частина 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №92-VIІІ (далі - Закону №92-VIІІ ): Розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.  
Абзац 2 підпункту 2 пункту 13 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №92-VIІІ: Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Частина 7,8 статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII: (далі - Закону №3723-XII): Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів,  надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом  формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені  для цієї мети  положеннями про органи   державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.
Частина 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР): умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону
Частина 1 статті 13 Закону №108/95-ВР: Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів  України  в межах бюджетних асигнувань.
Абзац 1 ч. 1 статті 142 Закону № 2453-VI (в редакції до Закону №92-VIІІ ): Фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Абзац 1,3 ч. 2 ст. 142 Закону № 2453-VI (в редакції до Закону №92-VIІІ ): <…> Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції <…>.
Стаття 143 Закону № 2453-VI (в редакції до Закону №92-VIІІ): Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.
З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону    України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»    визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої    статті 144 Закону № 2453-VІ    застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення    Закону № 2453-VІ    застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Колегія суддів вказує, що за загальним правилом, конкуренція правових норм у часі повинна вирішуватися на користь норми, прийнятої пізніше, оскільки найновіше законодавство демонструє способи та форми правового регулювання, які на даний етап розвитку суспільства, на думку законодавця, є більш доцільними.
Закон України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прийнятий пізніше Закону України 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», а тому у 2015 році норми і положення Закону України «Про прокуратуру» щодо заробітної плати працівника апарату суду застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а не статтею 144 Закону № 2453-VІ. 
Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що відповідач не наділений правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та її виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів».
З огляду на встановлення судами попередніх інстанцій нарахування ОСОБА_1 в спірний період заробітної плати виходячи з розміру посадового окладу, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та її виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», тобто, з урахуванням положень Закон України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» у розмірі встановленому законом, суд вважає, що заробітну плату ОСОБА_1 нараховано у розмірі не нижчому від визначеної законом.
У пункті 37 рішення «Суханов та Ільченко проти України» (Заява № 68385/10 та 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що <…> демократично обраний Парламент зберігає право щодо виконання своїх законодавчих функцій відповідно до Конституції та зміни встановлених розмірів виплат на певний період часу <…>.
Таким чином, зважаючи на зазначене, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області як головний розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.
З огляду на викладене, Суд вважає, що суди попередніх інстанцій прийшли до вірних висновків про правомірність дій відповідача та обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог позивача цій частині. 
Суд зауважує, що аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року (справа № 822/5716/15), від 06 червня 2018 року (справа № 820/2651/16), від 07 лютого 2018 року (справа № 818/370/16).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає викладені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_1 безпідставними та правомірно спростованими судами попередніх інстанцій, а їх висновки - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 343-345, 349-356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                                     В. М. Бевзенко 
          
                                                                                                    Н.В. Шевцова